# data[].attributes.attachment_link.title
Григорій Сковорода - філософ Духу і Серця | Ірина Фаріон

# data[].attributes.attachment_link.title
Обличчя української історії. Григорій Сковорода

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Григорій Савич Сковорода - найвидатніша постать у культурному й літературному житті України XVIII ст. Великий народний мислитель, просвітитель і письменник, він у своїх творах розвивав цілий комплекс ідей, актуальних для свого часу, виражав передові погляди українського громадянства. Його багатогранна філософська й літературна творчість - це остання ланка в перехідному періоді від давньої української літератури до нової.

Увесь творчий доробок Григорія Сковороди, який включає 18 філософських творів, 7 перекладів, збірник "Сад Божественних пісень", "Байки Харківські", - це єдина система поглядів, єдина філософія. Провідне місце у філософській системі Г. Сковороди займає розроблена ним теорія пізнання. Він сприймав Біблію як джерело знань, мудрості, вікового досвіду пояснення і пізнання світу. Пізнаючи себе і навколишній світ, людина самоутверджується, розвиває свої природні нахили і здібності, обирає свій шлях і усвідомленою "спорідненою" працею виконує своє земне призначення. У центрі філософії мислителя - питання про щастя людини і шляхи його досягнення.
Г. Сковорода був всебічно обдарованою людиною - філософом, письменником, педагогом, музикантом, знавцем античності й середньовіччя, володів кількома мовами - латинською, старогрецькою, староєврейською, польською, німецькою, російською. Він постійно вчився, поглиблював свої знання, передаючи їх одночасно іншим - учням, близьким знайомим, випадковим слухачам. Мандруючи Україною і світами, він цікавився життям, звичаями, мистецтвом, віруваннями інших народів, вкраплював у свої твори враження від побаченого й почутого. Кращі його поезії, що ввібрали досягнення народної лірики і сатирично-гумористичного віршування XVIII ст., ще за життя поета стали народними піснями, ввійшли до репертуару народних співців - кобзарів і лірників, зазнали народних переробок. Саме поетичні твори Сковороди поряд із широким потоком бурлескно-травестійного, сатирично-гумористичного віршування другої половини XVIII ст. і народної словесності створили передумови для появи "Енеїди" І. Котляревського - першого твору нової української літератури. Поезія Г. Сковороди є доповненням до його філософських трактатів і діалогів. Автор у поетичній формі розвиває ті ж думки й погляди, що виражені у філософських творах.
Феномен постаті Григорія Савича Сковороди - у дивовижному гармонійному поєднанні краси тілесної й духовної. У власному житті він сповідував виразні й тверді принципи: самопізнання і внутрішня відповідність волі Божій. Окрім того, філософ постійно наголошує, що людина має невичерпний духовний потенціал, який лише необхідно спрямувати у потрібне русло, на справи Божі: пізнання і творчість.

Бібліографічний огляд літератури

Мислитель-філософ, художник слова, педагог, музикант і композитор Григорій Сковорода належить до найвизначніших постатей в історії українського народу.
Перший том його праць вміщує біографію поета і філософа, автором якої є Олекса Мишанич, бібліографічний список джерел, який складається з таких розділів: Видання творів Г. Сковороди; Переклади творів Г. Сковороди; Література про Г. Сковороду; Г. Сковорода в художній літературі; Пам'ятні місця і музеї Г. Сковороди.
Поезії, байки, притчі, філософські трактати й діалоги, написані книжною староукраїнською мовою і вперше повністю перекладені на сучасну українську літературну мову.

Сковорода Г. Пізнай в собі людину / Григорій Сковорода ; ред. та пер. поезії В. В. Войтович ; передм. Μ. Кашуби. - Львів : Світ, 1995. - 528 с.

Із всього творчого доробку мислителя тут найбільш повно представлені його діалоги й трактати, в яких дається роз'яснення "Святого письма", розуміння Бога, Всесвіту, Людини. Вперше друкується переклад на сучасну українську мову біографії Г. Сковороди, що була складена його другом і учнем М. Ковалінським.

Фундаментальна монографія Дмитра Чижевського "Філософія Г. С. Сковороди" вперше побачила світ у Варшаві 1934 року як двадцять четвертий том праць Українського Наукового Інституту. На багатому джерельному матеріалі Чижевський досліджує засади сковородинської метафізики, антропології, етики тощо, розмірковує про місце та роль Сковороди в європейській філософській традиції. Ця книга стала класикою історико-філософської сковородіяни.

Збірник присвячено філософсько-світоглядному аналізові творчої спадщини Г. С. Сковороди у контексті української та світової культури. Подано статті та уривки з творів учених України, української діаспори та західних науковців.
Книга адресована філософам, історикам, літературознавцям, усім, хто цікавиться історією філософії і культури.

До нової книги професора Леоніда Ушкалова ввійшло півтора десятка статей, написаних упродовж 2010-2013 років. У них розглядається низка історико-літературних, філософських, богословських та культурологічних питань, пов'язаних передовсім із творчістю Григорія Сковороди та Тараса Шевченка.

У своїй книзі автор змалював складний життєвий і творчий шлях ученого і письменника. Перед читачем постають картини його навчання в Київській академії, перебування в столичній капелі, висвітлено період педагогічної праці та численні зустрічі з видатними людьми того часу. У виданні використано багато документальних матеріалів.
Книга розрахована на широке коло читачів.

Підготувала Н. І. Пельо
листопад 2017 р., 12 джерел

Додати коментар

# data[].attributes.attachment_link.title
Наукова бібліотека ТНПУ - Мислитель, поет, педагог. Творча спадщина Григорія Сковороди" (до 295-річчя від дня народження)

# data[].attributes.attachment_link.description
Григорій Савич Сковорода - найвидатніша постать у культурному й літературному житті України XVIII ст. Великий народний мислитель, просвітитель і письменник, він у своїх творах розвивав цілий комплекс ідей, актуальних для свого часу, виражав передові погляди українського громадянства. Його багатогранна філософська й літературна творчість - це остання ланка в перехідному періоді від давньої української літератури до нової.

# data[].attributes.attachment_link.title
Григорій Сковорода – філософ, просвітитель, педагог

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Перевірка розміру

Перевірити

Сковорода Григорій :: Творчість
Творчість | Біографія | Критика

"Все минає, але любов після всього остається..."

"Всякому місту - звичай і права..."

"Дізнайся, що називаю щасливим життям..."

"Ти питаєш: якщо щастя життя в кожному з нас..."

"Чим зайнятий тепер твій меткий розум? .."

"Чистий можеш буть собою..."

DE LIBERTATE

ПЂСНЬ 01-я. Боится народ сойти гнить во гроб...

ПЂСНЬ 02-я. Оставь, о дух мой, вскорЂ...

ПЂСНЬ 03-я. Весна люба, ах, пришла!...

ПЂСНЬ 04-я. Ангелы, снижайтеся, ко землЂ...

ПЂСНЬ 05-я. Тайна странна и преславна!..

ПЂСНЬ 06-я. Вонми, небо и земля, нынЂ...

ПЂСНЬ 07-я. Кто ли мене разлучит от любви Твоей?...

ПЂСНЬ 08-я. Объяли вкруг мя раны смертоносны...

ПЂСНЬ 09-я. Голова всяка свой имЂет смысл...

ПЂСНЬ 10-я. Всякому городу нрав и права...

ПЂСНЬ 11-я. Нелзя бездны окіана...

ПЂСНЬ 12-я. Не пойду в город богатый...

ПЂСНЬ 13-я. Ах поля, поля зелены...

ПЂСНЬ 14-я. Коликая слава нынЂ?...

ПЂСНЬ 15-я. Лежиш во гробЂ, празднуеш субботу...

ПЂСНЬ 16-я. Пройшли облака. Радостна дуга сіяет...

ПЂСНЬ 17-я. Видя житія сего я горе...

ПЂСНЬ 18-я. Ой ты, птичко жолтобоко...

ПЂСНЬ 19-я. Ах ты, тоска проклята!...

ПЂСНЬ 20-я. Кто сердцем чист и душею...

ПЂСНЬ 21-я. Щастіе, гдЂ ты живеш?...

ПЂСНЬ 22-я. Распростри вдаль взор твой...

ПЂСНЬ 23-я. О дражайше жизни время...

ПЂСНЬ 24-я. О покою наш небесный!...

ПЂСНЬ 25-я. Ђдеш, хощешь нас оставить?...

ПЂСНЬ 26-я. ПоспЂшай, гостю, поспЂшай...

ПЂСНЬ 27-я. Вышних наук саде святый...

ПЂСНЬ 28-я. Возлети на небеса...

ПЂСНЬ 29-я. Чолнок мой бури вихр шатает...

ПЂСНЬ 30-я. ОсЂнь нам проходит...

САД БОЖЕСТВЕННЫХ ПЂСНЕЙ, ПРОЗЯБШІЙ ИЗ ЗЕРН СВЯЩЕННАГО ПИСАНІЯ

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вірші про кохання

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
листівки і вірші

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
молоді поети

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
розмістити вірш

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
українські поети

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
власна творчість

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
бібліотека поезії

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
євген юхниця

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
клуб поезії євген юхниця

# data[].attributes.attachment_link.title
Сковорода Григорій :: Творчість, Вірші, поезія. Клуб поезії

# data[].attributes.attachment_link.description
Перевірка розміру Перевірити Сковорода Григорій :: Творчість Творчість | Біографія | Критика "Все минає, але любов після всього остається..." "Всякому місту - звичай і права..." "Дізнайся, що називаю щасливим життям..." "Ти питаєш: якщо щастя життя в кожному з нас..." "Чим зайнятий тепер твій меткий розум? .." "Чистий можеш буть собою..."

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Українське Слово

# data[].attributes.attachment_link.title
Григорій Сковорода. Мудрі думки, вислови, поради, цитати, афоризми.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Аудіокниги для ЗНО та не тільки

# data[].attributes.attachment_link.title
Григорій Сковорода «Бджола та Шершень» | Байка | Слухати онлайн

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Дивіться, митець! Look, that is the artist!

# data[].attributes.attachment_link.title
Цікаві факти, твори й вірші, цитати й біографія, - чому ГРИГОРІЙ СКОВОРОДА сучасний вже 300 років?

# data[].attributes.headline
Гра "Віднайди правильну відповідь"

# data[].attributes.subject
Гра "Віднайди правильну відповідь"

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Wordwall - Create better lessons quicker

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
1) У якому році народився Г.С.Сковорода? a) 1720 року b) 1725 року c) 1722 року d) 1721 року e) 1723 року 2) Де народився Григорій Сковорода? a) на Харківщині b) на Полтавщині c) на Сумщині d) на Київщині 3) Студентом якого навчального закладу був Г.С.Сковорода? a) Київського університету b) Петербурзької академії мистецтв c) Харківського університету d) Києво-Могилянської академії 4) На який період життя припадає написання більшості творів? a) навчання у Києві b) мандрівний спосіб життя c) служба в Петербурзі d) робота домашнім учителем 5) У літературі Григорія Сковороду прийнято називати a) українським Прометеем b) українським Арістотелем c) українським Платоном d) українським Сократом 6) Найвідоміша в поетичній спадщині Г. Сковороди збірка має назву a) "Байки харківські" b) "De libertate" c) "Сад божественних пісень" d) "Убогий жайворонок" 7) На могилі Г.Сковороди, на плиті, написано a) "Від бідних бідний народився" b) "Світ ловив мене, та не впіймав" c) "Не може не блудити нога твоя, коли блудить серце". d) "З усіх утрат втрата часу найтяжча" 8) Коли помер Г.Сковорода ? a) 9 листопада 1794 року b) 3 листопада 1793 року c) 12 вересня 1794 року d) 19 листопада 1794 року

# data[].attributes.attachment_link.title
Григорій Савич Сковорода

# data[].attributes.attachment_link.description
1) У якому році народився Г.С.Сковорода? a) 1720 року b) 1725 року c) 1722 року d) 1721 року e) 1723 року 2) Де народився Григорій Сковорода? a) на Харківщині b) на Полтавщині c) на Сумщині d) на Київщині 3) Студентом якого навчального закладу був Г.С.Сковорода?

# data[].attributes.headline
Український філософ-

# data[].attributes.body
Український філософ-містик, богослов, поет, педагог, можливо, і композитор літургійної музики. Мав значний вплив на сучасників і подальші покоління своїми байками, піснями, філософськими творами, а також способом життя, через що його називали «Сократом».

# data[].attributes.headline
Григорій Савич Сковорода

# data[].attributes.subject
Григорій Савич Сковорода

# data[].attributes.body
народився 3 грудня 1722 року в селі Чорнухах на Полтавщині в сім’ї малоземельного козака. Батьки відзначалися побожністю, миролюбством, гостинністю, чесністю. Зростаючи у середовищі мудрої праведності, їхній син з ранніх літ відзначався схильністю до зосередженості на своєму внутрішньому світі, твердістю духу, великим бажанням до науки і знань.

# data[].attributes.body
У 1738 році батьки віддають Григорія на навчання до Київської академії. Досить швидко він став виділятися успіхами серед своїх однолітків.

# data[].attributes.body
У 1742 році його запрошують до придворної співацької капели в Петербург. Після двох років перебування у північній столиці він повертається продовжувати перерване навчання. Людина виняткових здібностей і гострого розуму, Г.Сковорода здобув в академії глибокі знання з філософії, вітчизняної, античної, західноєвропейської літератур, досконало опанував кілька іноземних мов, серед яких були латинська, грецька, німецька.

# data[].attributes.body
У 1750 році у складі російської місії Сковорода виїжджав за кордон і три роки мандрував Угорщиною, Словаччиною, Польщею, відвідав Братиславу, Відень, Будапешт; бував в університетах, слухав лекції знаменитих професорів, працював у бібліотеках, студіював філософські праці й, володіючи багатьма мовами, дискутував із ученими різних країн.
Три роки тривала ця експедиція, повернувшись після якої в Україну, Г.Сковорода займається педагогічною діяльністю. Працює в Переяславському колегіумі, де запроваджує багато новаторських ідей, чим, звісно, викликав невдоволення багатьох. Саме за недотримання усталених методів викладання його звільняють від цієї діяльності.

# data[].attributes.body
З 1759 по 1769 роки Г.Сковорода працює як викладач поетики і етики в Харківському колегіумі. Протест і несприйняття схоластичних догматів навчального процесу послужили причиною його звільнення. Понад чверть століття, "переповнюючись живим відчуттям істини", мандрує він містами і селами Лівобережної України, часто перебираючись і в сусідні губернії, даруючи народові знання й досвід духовного самопізнання.

# data[].attributes.body
З 1753 по 1785 рік Г.Сковорода пише переважну більшість своїх поетичних творів, що склали збірку "Сад Божественних пісень". Простий і образний стрій думок, доступність вчення, власний життєвий подвиг привертали до його особистості увагу всієї спільноти. Особливість же його подвижництва полягає в тому, що він прагнув збудити "мислячу силу" в свого народу, підняти в людині все краще, закладене у неї природою й Богом, і розвивати, долучаючи до цінностей вищих і вічних. Досягнення ж їх означає спасіння й дарує щастя. Так, у "трудах праведних", і скінчив свій життєвий шлях один з найгеніальніших філософів світу Григорій Савич Сковорода.

# data[].attributes.headline
Помер він 9 

# data[].attributes.body
Помер він 9 листопада 1794 року в селі Пан-Іванівці (нині — Сковородинівка) на Харківщині. Перед смертю поет i філософ заповідав поховати себе на підвищенні біля гаю, а на могилі зробити напис: "Світ ловив мене, та не спіймав". Таким чином Г.Сковорода ще раз заявив про свою відданість духовному спасенному життю перед земними суєтністю і марнотою.

# data[].attributes.headline
Біографія Марії Монтессорі

# data[].attributes.subject
Біографія Марії Монтессорі

# data[].attributes.attachment_link.title
Біография Марії Монтессорі | Монтессорі. Перші кроки. Приватний дитячий садок. Київ, Одеса. Центр раннього розвитку

# data[].attributes.attachment_link.description
“У ніжних материнських обіймах Марії Монтессорі помістилося все світове дитинство – така велика була її любов до дітей. І нехай мрії її здійснилися в повному обсязі, і людство в цілому краще не стало, але тим більш людяним виглядають її турботи про нього”

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Чернишенко

# data[].attributes.attachment_link.title
Вершини Марії #Монтессорі

# data[].attributes.headline
21 заповідь Марії Монтессорі для батьків

# data[].attributes.subject
21 заповідь Марії Монтессорі для батьків

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
21 заповідь Марії Монтессорі для батьків

Італійка Марія Монтессорі чудова вчителька, психолог, фізик, лікар. 70-ть років її ім'я було забуте у східній Європі і згадувалося лише в працях істориків педагогіки. А в той же час на Заході, в Америці, Азії відкривалися наукові інститути і академії, в яких вивчали і втілювали в життя антропологічні, дидактичні, педагогічні ідеї Марії Монтессорі, і мільйони дітей успішно навчалися в її школах.

Саме Монтессорі-школа занесена до Книги Гіннеса як найчисленніша. У ній навчається більше 22000 дітей, а знаходиться вона в Індії. Кажуть, що таку ж школу, але в Америці закінчила, наприклад, донька Білла Клінтона. Онуки і правнуки Льва Миколайовича Толстого, емігрували в різні країни світу, теж навчалися в Монтессорі-школах. У Нідерландах, Фінляндії та США дитячі сади і школи цього напряму включені в основний державний реєстр офіційних навчальних закладів.

Якщо Ви будете хоча б раз на тиждень перечитувати список заповідей Марії Монтессорі для батьків, то взаємини з дітьми можуть вийти на абсолютно інший якісний рівень:

1.Дітей вчить те, що їх оточує.

2.Якщо дитину часто критикують - вона вчиться засуджувати.

3.Якщо дитину часто хвалять - вона вчиться оцінювати.

4.Якщо дитині демонструють ворожість - вона вчиться битися.

5.Якщо з дитиною чесні - вона вчиться справедливості.

6.Якщо дитину часто висміюють - вона вчиться бути боязкою.

7.Якщо дитина живе з почуттям безпеки - вона вчиться вірити.

8.Якщо дитину часто ганьблять - вона вчиться відчувати себе винуватою.

9.Якщо дитину часто схвалюють - вона вчиться добре до себе ставитися.

10.Якщо до дитини часто бувають поблажливі - вона вчиться бути терплячою.

11.Якщо дитину часто підбадьорюють - вона набуває впевненість у собі.

12.Якщо дитина живе в атмосфері дружби і відчуває себе необхідною - вона вчиться знаходити в цьому світі любов.

13.Не кажіть погано про дитину - ні при ній, ні без неї.

14.Концентруйтеся на розвитку хорошого в дитині, так що в підсумку поганому не залишатиметься місця.

15.Будьте активні в підготовці середовища. Проявляйте постійну ретельну турботу про неї. Показуйте місце кожного розвивального матеріалу і правильні способи роботи з ним.

16.Будьте готові відгукнутися на заклик дитини, яка потребує вас. Завжди прислухайтесь і відповідайте дитині, яка звертається до вас.

17.Поважайте дитину, яка зробила помилку і зможе зараз або трохи пізніше виправити її, але негайно суворо зупиняйте будь-яке некоректне використання матеріалу і будь-яку дію, що загрожує безпеці самої дитини або інших дітей.

18.Поважайте дитину, що відпочиває або дивиться за роботою інших, або розмірковує про те, що вона зробила або збирається зробити.

19.Допомагайте тим, хто хоче працювати, але поки не може вибрати собі заняття до душі.

20.Будьте неустанними, роз'яснюючи дитині те, чого раніше вона зрозуміти не могла - допомагайте дитині освоювати те, що не було освоєно раніше, долати недосконалість. Робіть це, наповнюючи навколишній світ турботою, стриманістю і тишею, милосердям і любов'ю. Будьте готові допомогти дитині, яка перебуває в пошуку і бути непомітним для тієї дитини, яка вже все знайшла.

21.У поводженні з дитиною завжди дотримуйтеся кращих манер - пропонуйте їй краще, що є у вас самих.

Переглядів: 735

Дата публікації: 19:57 09.02.2017

# data[].attributes.attachment_link.title
21 заповідь Марії Монтессорі для батьків | Сеньківська гімназія

# data[].attributes.attachment_link.description
21 заповідь Марії Монтессорі для батьків Італійка Марія Монтессорі чудова вчителька, психолог, фізик, лікар. 70-ть років її ім'я було забуте у східній Європі і згадувалося лише в працях істориків педагогіки. А в той же час на Заході, в Америці, Азії відкривалися наукові інститути і академії, в яких вивчали і втілювали в життя антропологічні, дидактичні, педагогічні ідеї Марії Монтессорі, і мільйони дітей успішно навчалися в її школах.

# data[].attributes.headline
Метод Марії Монтессорі для дошкільнят

# data[].attributes.subject
Метод Марії Монтессорі для дошкільнят

# data[].attributes.attachment_link.title
Метод Марії Монтессорі для дошкільнят (частина 1)

# data[].attributes.attachment_link.description
Неважко помітити, що в наш час з'являється все більше й більше дитячих дошкільних освітніх установ, що мають певний профіль. Здебільшого це стосується приватних закладів, однак певне профілювання все частіше можна зустріти й у державних дитячих закладах. Існують мовні, музичні та художні дитячі садки, а також ті, що організовані згідно з принципами, розробленими видатними педагогами.

# data[].attributes.headline
Метод Марії Монтессорі для дошкільнят

# data[].attributes.subject
Метод Марії Монтессорі для дошкільнят

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Розвиток дитини

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
У дошкільному віці, а саме між третім і шостим роками життя, дитина починає все більше й більше усвідомлено й вибірково накопичувати досвід. З тим більшою увагою й турботою необхідно підготувати для неї відповідні умови та середовище. Дитячий садок Монтессорі в цьому контексті забезпечує те середовище, яке повністю враховує потреби дітей усіх вікових категорій.

Принципи "монтессоріанського" дитячого садка

Найбільш характерний для педагогіки Монтессорі принцип - це принцип вільного вибору або "вільної роботи". Відповідно до цього принципу діти можуть працювати вільно, без примусу, без тиску дорослого (педагога) або групи, працюючи над тим навчальним матеріалом, який цікавить їх у даний момент. У відповідно підготовленому середовищі дитина може самостійно вибрати матеріал для роботи, визначити своє робоче місце й те, хоче вона брати участь у групових заняттях чи ні. Рішення про режим роботи також залишається на розсуд малюка. Дитина буде працювати так довго, як довго це буде її захоплювати та приносити задоволення. Після індивідуальних занять з педагогом малюк може й повинен почати працювати самостійно, без допомоги (якщо, звісно, вона насправді йому не потрібна).

Наступний принцип стосується порядку. Кожний предмет у кімнаті має своє місце, на яке повинен повернутись після закінчення роботи. У залі кожна дитина також має своє робоче місце в даний період часу. Важливі й естетика приміщення, дидактичні матеріали, що будуть приваблювати своїм кольором і формою. На противагу суперечливій думці, діти люблять порядок. Він дає їм відчуття безпеки. Порядок в робочому середовищі - це порядок у серці.

Надзвичайно важливим є принцип обмеження. А хіба він поєднується із принципом вільної роботи? Насправді, враження про те, що "монтессоріанська" педагогіка передбачає дитячу вседозволеність, ніби діти можуть робити все, оскільки їм усе дозволено, - це лише видимість. Багато з її принципів і правил обмежують свободу дитини і в той же час не віднімають цієї свободи. Малюк може робити те, що його цікавить, і те, що не заважає іншим дітям. Наприклад, кожний навчальний посібник часто наявний в одному примірнику, тобто дитина змушена чекати своєї черги або попросити, або ж приєднатись. "Ми не робимо того, що хочемо, але ми хочемо робити те, що робимо", - сказав колись один дошкільник про вільну роботу.

Принцип ізоляції труднощів відноситься до розвивального матеріалу Монтессорі. Конкретний навчальний посібник слугує конкретним завданням. Дитина, яка хоче дослідити певне поняття, може скористатись відповідним навчальним матеріалом. Наприклад, якщо пізнає й удосконалює поняття, пов'язані з величинами та розмірами (маленький - великий, більше - менше тощо), працює з "рожевою вежею" (вежа, що складається з рожевих кубиків пропорційно зростаючого розміру). Її колір, товщина або довжина кубиків при цьому не мають значення, бо для пізнання цих понять слугують інші інструменти, відповідні кольорові таблички, червоні штанги, коричневі сходи.

Відповідно до принципу трансферу весь навчальний матеріал Монтессорі є логічно взаємопов'язаним і являє собою єдине ціле. Будь-який навчальний посібник - це свого роду "ланка", яка містить у собі ознаки раніше введеного дидактичного матеріалу плюс ще одна ознака. Дитина може перенести те, чого вже навчилась, на наступні етапи освіти, під час яких буде працювати з більш складним матеріалом або просто використовувати отримані навички в повсякденному житті.

Основна ідея методу полягає в тому, щоб дитина розвивалась у власному темпі, відповідно до власних потреб, відповідно до плану, розробленого з урахуванням її особистих інтересів і можливостей. Нормою набуття нових умінь є занурення в конкретну дію, за якою неминуче буде повторення. Крім того, дитина може виконувати дану операцію стільки разів, скільки захоче.

Матеріал Монтессорі скомпонований таким чином, щоб дитина могла спостерігати свої помилки, що виникають під час роботи. Такий принцип самоконтролю передбачає, що в малюка буде можливість самостійно зробити висновок, як виконано завдання - добре чи погано, а якщо він зробив помилку, то зможе самостійно її виправити.

Усі наведені вище принципи адаптовані й до умов підготовленого середовища.

Підготовлене середовище - це...

...дошкільний заклад, правильно оформлені зали, розвивальні матеріали й відповідно навчені педагоги. У методі Монтессорі всі ці фактори поєднані для забезпечення відповідних умов повноцінного розвитку дитини.

Виходячи з досить очевидного припущення, що саме діти є головними господарями, "користувачами" дитячого садка, підготовлені "монтессоріанські" зали облаштовані меблями, адаптованими до росту дітей та їхніх вікових пропорцій, меблі легкі та функціональні - їх можна використовувати різними способами, відповідно до потреб конкретної дитини (пересувати по залу, наприклад). Здавалось би, це абсолютно очевидні речі. У даний час - так. Але в минулому такого великого значення їм не надавали.

Усі стелажі, полиці, тумби відкриті, тут немає місця зачиненим скринькам або шафам. Навчальний матеріал Монтессорі та інші предмети, корисні у процесі навчання, завжди в полі зору й досяжності дитини, доступні в будь-який час. У залі повинно бути багато зелені, заохочується будь-яке "живе" розведення, а також колекції неживої природи: мушлі, камінчики, "скарби" різних пір року тощо. Дуже важливо при цьому правильно розташовувати навчальний матеріал Монтессорі.

Навчальний матеріал Монтессорі називається розвивальним, бо дає дитині можливість всебічно розвиватись і, на думку багатьох фахівців, є "ключем до пізнання світу". Навчальний матеріал сконструйований так, щоб вести дитину від часткового до загального, від конкретики до більш складних питань та абстракції. На початку Марія Монтессорі розділила його на три групи: для виховання почуттів, для навчання читання і для вивчення математики. Надалі комплект навчальних засобів поступово розширювався й зараз він відповідає всім чутливим фазам цього періоду дитинства.

У сучасних "монтессоріанських" дитячих садках ми можемо зустріти такі групи дидактичних матеріалів і навчальних посібників ("матеріалів Монтессорі" або "Монтессорі-матеріалів"):

щоденні вправи (практичне життя) - це матеріали, пов'язані з самообслуговуванням, соціальною поведінкою, особистою культурою; вправи з ними виходять із потреб і бажання дитини самостійно здійснювати повсякденну діяльність; посібники в цій групі призначені безпосередньо для реалізації цих потреб; у "куточку практичного життя" ми зустрінемо різні шнурівки, рамки із застібками, дерев'яні гудзики з голкою, кріплення, посуд, віник і совок, серветки, рушники для складання, приладдя для чищення взуття, для миття рук, для пересипання та переливання тощо;

виховання почуттів (сенсорний розвиток) - метод Монтессорі виділяє окремі почуття й надає ресурси для їх формування; ці матеріали показують особливості кожного предмета, наприклад, розмір, довжину, товщину; для кожного органу чуття пропонується окремий матеріал зростаючої складності; навчальні посібники для формування окремих органів чуття можна логічно поєднувати один з одним. Матеріал для сенсорного розвитку - це "рожева вежа", що складається з 10-ти дерев'яних кубиків з довжиною ребер від 1 до 10 см (маленький - великий); коричневі сходи, що складаються з 10-ти дерев'яних призм коричневого кольору рівної довжини (20 см), але різної товщини - бічні сторони її виконані у вигляді квадратів з довжиною ребер від 1 до 10 см (товстий - тонкий, широкий - вузький); сенсорна дошка, на яку прикріплені шматочки різної фактури (жорсткий - гладкий), кольорові котушки, блоки циліндрів, ароматичні контейнери, пари шумових циліндрів (пошук однакових звуків) та багато іншого;

мовна освіта (розвиток мови) - це група посібників, яка занурює дитину у світ читання, письма і, звісно, розвитку мовлення; ці ресурси зміцнюють м'язи рук, розвивають дрібну моторику, готують до правильного тримання олівця чи ручки. Це жорсткі літери, вирізані з оксамитового або спеціального наждачного паперу (дитина пізнає букви на дотик), прописи (на фанерній дошці робляться заглиблення у вигляді різних ліній), рамки-пазли, трафарети (всередині рамки вирізаний контур певної геометричної фігури, яку малюк повинен знайти і вставити або обвести олівцем та отримати різні малюнки на папері), та інші;

математична освіта (математичний розвиток) - математика найбільш сприяє розумовому розвитку дитини, удосконалює її мислення й допомагає в повсякденній роботі. Тут знайдуться червоно-сині штанги (набір з 10-ти дерев'яних брусків різної довжини, поділених на десятисантиметрові відрізки з чергуванням синього й червоного кольору для вивчення рахунку від 1 до 10, найдовший 100 см, найкоротший 10 см); геометричні тіла, жорсткі цифри, кольорове намисто (трикутник з різних намистин - від 1 до 9) та інше;

"космічне" виховання (природничо-науковий розвиток) - ця група матеріалів ставить за мету розвинути інтерес до навколишнього світу, розуміння явищ, що відбуваються у природі й суспільному житті; допомагає об'єднати інформацію з різних галузей: геології, географії, біології, хімії. Тут ми знайдемо глобуси, карти, обриси континентів, пазли із зображенням різних тварин, рослин і багато іншого;

релігійне виховання - в основі педагогіки Монтессорі лежать християнські принципи, і вважається, що духовний розвиток настільки ж важливий, як й інтелектуальний, крім того, вони чудово доповнюють один одного; "Навчальні посібники" в цій групі залежать від дорослих (педагогів), які можуть створити куточок, в якому розміщуватимуться різні релігійні символи.

Хто тут учитель?

По-перше, учителем у методі Монтессорі є дитина - сама для себе. По-друге, навчальні матеріали Монтессорі. Дорослий (педагог) як людина знаходиться на третьому місці і являє собою ще один елемент підготовленого середовища. Він необхідний, але найчастіше залишається в тіні дитини, слідуючи за нею й ніколи її не випереджаючи. Він є помічником дитини в її розвитку при тих формах роботи, які вона виконує. Його головне завдання - це ретельне спостереження, вивчення дитини і втручання в її роботу тільки тоді, коли це необхідно, а також підготовка середовища, яке б максимально захоплювало і спонукало до активності.

Найчастіше "монтессоріанського" вчителя ми можемо побачити за роботою з однією дитиною або під час проведення уроку тиші, або коли він терпляче придивляється до роботи дітей, завжди готовий прийти на допомогу тому, кому вона по-справжньому необхідна. Отже, найкращими талантами вчителя (а також батьків) є вміння спостерігати і знання того, коли і як слід втрутитись. Такий учитель, здавалось би, нічим не примітний, який, на перший погляд, ніби стоїть осторонь, - просто неоціненна скарбниця знань про кожного свого маленького підопічного.

Тиша...

Центральне місце у своїй концепції Марія Монтессорі відвела урокам і "вправам тиші". Внутрішнє мовчання як протилежність шуму зовнішнього світу сприяє формуванню здорової, спокійної особистості. "Вправи тиші" повинні бути постійним пунктом дошкільного дня й не можуть розцінюватись як покарання за надто гучну поведінку дітей. Вони можуть бути своєрідними ліками. Педагог (батьки) повинен зацікавити дітей таким чином, щоб вони захотіли вслухатись у тишу. "Уроки тиші" можуть проходити навколо намальованого на підлозі еліпса. Діти можуть ходити по ньому в ритмі тихої музики, з якимись предметами й певним способом. Спочатку краще по одному, а пізніше всією групою. Вправи зазвичай сконцентровані навколо одного органу чуття, щоб діти всю свою енергію спрямовували на один конкретний досвід. Часто це дозволяє дитині відкрити для себе те, чого раніше вона не усвідомлювала.

Зал у "монтессоріанському" дитячому садку зачаровує й вабить. Уже з порогу видно, що це чудове місце для життя, навчання й розвитку, яке повністю враховує потреби дитини. У той же час це місце відповідає усім вимогам культури й цивілізації. У ньому панує атмосфера, заснована на глибокій повазі до особистості та індивідуальності дитини, відмові від нав'язливого впливу дорослих і забезпечує малюку максимум спонтанності. При дотриманні цього принципу стає можливим отримання такого (або навіть більш високого) рівня досягнень, як і при традиційних системах навчання. Так відбувається тому, що дитина працює, виходячи зі свого власного, вільного вибору, без тиску й конкуренції. Отже, їй не загрожують перевантаження, почуття неповноцінності та інші переживання, що можуть стати причиною різних порушень у подальшому житті.

Метод Марії Монтессорі для дошкільнят (частина 1)

# data[].attributes.attachment_link.title
Метод Марії Монтессорі для дошкільнят (частина 2)

# data[].attributes.attachment_link.description
У дошкільному віці, а саме між третім і шостим роками життя, дитина починає все більше й більше усвідомлено й вибірково накопичувати досвід. З тим більшою увагою й турботою необхідно підготувати для неї відповідні умови та середовище. Дитячий садок Монтессорі в цьому контексті забезпечує те середовище, яке повністю враховує потреби дітей усіх вікових категорій.

# data[].attributes.headline
У 1949 році, а також

# data[].attributes.body
У 1949 році, а також у 1950 та 1951 роках Монтессорі була номінована на Нобелівську премію миру, отримавши загалом шість номінацій.

# data[].attributes.headline
Ігри за методикою Монтессорі

# data[].attributes.subject
Ігри за методикою Монтессорі

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
З таємниці дитинства

"Рух або фізична активність - є невід'ємним елементом інтелектуального зростання, який залежить від вражень, отриманих ззовні. Рухаючись вперед, ми вступаємо в контакт із зовнішнім світом, і врешті-решт, отримуємо абстрактні ідеї".

"Діти були по-справжньому перероджені. Вони перейшли зі стану горя в щастя. Вони були звільнені від численних глибоко укорінених дефектів. Але було і дещо ще. Певні риси, які зазвичай цінуються, також зникли. Ці діти показали, що люди роблять помилки і повинні бути повністю оновлені."

Метод Монтессорі

"Ми повинні знати, як назвати людину, яка дрімає в душі дитини. Я відчувала це інтуїтивно і вірила, що не дидактичний матеріал, а мій голос, який закликав їх, пробудив дітей, і заохочував їх використовувати дидактичний матеріал, а через нього і навчатися".

"Стимулювання життя" - вільний розвиток, в цьому і полягає перша задача педагога. У такій делікатній роботі великим мистецтвом повинно бути обмеження втручання. Це мистецтво має супроводжуватися науковими методами.

Роботи Марії Монтессорі

"Діти повинні володіти своїми здібностями і потенціалом з самого народження. Вони повинні вміти абстрагуватися і переймати у певних речей їх основні якості. Якщо ви уважно придивитеся до будь-якого маленькій дитині від одного до двох років, ви побачите, що він цікавиться не тільки об'єктами в цілому, але і їх якостями, такими як шорсткість, гладкість, твердість, м'якість, колір, смак, текстура, вага, податливість і т.д."

Абсорбуючий розум

"Це утворення, що розуміється як допомога життя, що об'єднує всіх в спільну мету. Матері, батьки, політики: все повинні об'єднатися і сприяти цьому тендітному формування, яке маленькі діти проводять під керівництвом внутрішнього провідника."

"Коли обговорюється розумовий розвиток, багато хто говорить: "Як в це входить рух? Ми ж говоримо про розум". І коли ми думаємо про інтелектуальну діяльності, ми завжди уявляємо, що люди сидять нерухомо. Але розумовий розвиток має бути пов'язане з рухом і залежати від нього. Життєво важливо, щоб теорія і практика освіти були засновані на цій ідеї."

Просунутий метод Монтессорі

"Тому я б порадила вчителям спостерігати за найпростішими формами живих істот, які дають всі кошти, які дає наука я б зробила їх мікроскопістами; я б дала їм знання в вирощуванні рослин і навчила їх дотримуватися їх фізіологію ". Я б направила їх спостереження на комах і змусила б їх вивчати загальні закони біології. І я не хотіла б, щоб вони займалися тільки теорією, але заохочувала б їх працювати незалежно в лабораторіях і в лоні вільної Природи."

14.01.2019

# data[].attributes.attachment_link.title
Цитати Монтессорі: Мудрість і проникливість Марії Монтессорі

# data[].attributes.attachment_link.description
"Рух або фізична активність - є невід'ємним елементом інтелектуального зростання, який залежить від вражень, отриманих ззовні. Рухаючись вперед, ми вступаємо в контакт із зовнішнім світом, і врешті-решт, отримуємо абстрактні ідеї". "Діти були по-справжньому перероджені. Вони перейшли зі стану горя в щастя. Вони були звільнені від численних глибоко укорінених дефектів.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Wordwall - Створюйте кращі уроки швидше

# data[].attributes.attachment_link.title
Цитати Марії Монтессорі

# data[].attributes.attachment_link.description
Відповідники - Перетягніть усі ключові слова до їх визначень.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Фонд Вікімедіа

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Учасники проектів Вікімедіа

# data[].attributes.attachment_link.title
Драгоманов Михайло Петрович — Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Останній Гетьман

# data[].attributes.attachment_link.title
Михайло Драгоманов. Біографія. Історія України!

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Пошук.

Результати пошуку
Ключове слово : Михайло ДРАГОМАНОВ, знайдено : 11

1. Кожна людина, яка пішла з України, кожна копійка, потрачена не на українську справу, кожне слово, сказане не по-українськи, є розтрата з української скарбниці, розтрата, яка при нинішніх умовах не повернеться нізвідки.

2. Гарненько подумайте - чи варто перебивати жінку, коли вона мовчить? Михайло ГЕНІН

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
пошук.  афоризми. афоризм

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
українські афоризми

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
українські приказки

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
крилаті фрази

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
народні прикмети

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
афоризми українською мовою

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
українські афоризми

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
афоризми на українській мові

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
крилаті вирази

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови про українську мову

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
українські вислови

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови про життя

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
цитати про життя

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови про людей

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
крилаті вислови

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
відомі вислови

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови про книгу

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови відомих людей

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
цитати українських письменників

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови про українську літературу

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови видатних людей

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови про літературу

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови про письменників

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
цитати письменників

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови про пісню

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови про україну

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови про людину

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови про мистецтво

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови про вчителя

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови про здоров’я

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
гарні вислови

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
філософські вислови

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови філософів

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови сухомлинського

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови про школу

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови про музику

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови про дружбу

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови з біблії

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
цікаві вислови

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови про педагогів

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови про навчання

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови про виховання

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови про красу

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
мудрі вислови

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови про історію

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
латинські вислови

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови про щастя

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови про дітей

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови про природу

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови про мистецтво

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови про науку

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови про освіту

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
афоризми про письменників

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
цитати письменників

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
афоризми про пісню

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
афоризми про україну

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
афоризми про людину

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
афоризми про мистецтво

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
афоризми про вчителя

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
афоризми про здоров’я

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
гарні афоризми

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
філософські афоризми

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
афоризми філософів

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
афоризми сухомлинського

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
афоризми про школу

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
афоризми про музику

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
афоризми про дружбу

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
афоризми з біблії

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
цікаві афоризми

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
афоризми про педагогів

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
афоризми про навчання

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
афоризми про виховання

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
афоризми про красу

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
мудрі афоризми

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
афоризми про історію

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
латинські афоризми

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
афоризми про щастя

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
афоризми про дітей

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
афоризми про природу

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
афоризми про мистецтво

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
афоризми про науку

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
афоризми про освіту

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
влучні вислови

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови про жінок

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
цитати про жінок

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови про любов

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вислови про кохання

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
цитати українською мовою

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
цитати про українську мову

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
цитати про кохання

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
відомі цитати

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
цитати з творів

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
цитати про любов

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
цитати відомих людей

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
цитати про щастя

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
цитати про людину

# data[].attributes.attachment_link.title
Пошук. Афоризми.

# data[].attributes.attachment_link.description
Пошук. Результати пошуку Ключове слово : Михайло ДРАГОМАНОВ, знайдено : 11 Кожна людина, яка пішла з України, кожна копійка, потрачена не на українську справу, кожне слово, сказане не по-українськи, є розтрата з української скарбниці, розтрата, яка при нинішніх умовах не повернеться нізвідки. Гарненько подумайте - чи варто перебивати жінку, коли вона мовчить?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Офіційним цифровим інтернет-ресурсом Українського державного університету імені Михайла Драгоманова є сайт https://udu.edu.ua, а також сайт Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова https://npu.edu.ua до того часу, поки його контент перебуває в актуальному стані.
Детальніше >>

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вища освіта в україні

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
університети україни

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
спеціальність

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
організаційна структура

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
міжнародні зв'язки

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
науковий відділ

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
приймальна комісія

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
студентське життя

# data[].attributes.attachment_link.description
Про університет: історія, структура, фотогалерея, контакти. Освітні послуги: абітурієнт, переведення та поновлення, аспірантура, докторантура, навчання іноземців. Освітні ресурси: Е-бібліотека, наукова бібліотека, дистанційні курси. Події та оголошення, форум, чат.

# data[].attributes.headline
Гра " віднайди правильну відповідь"

# data[].attributes.subject
Гра " віднайди правильну відповідь"

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Wordwall - Створюйте кращі уроки швидше

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
1) Коли народився? a) 1841 b) 1855 c) 1845 2) Псевдонім a) М. Толмачов b) Полтавський c) Москалюк 3) Громадянство a) Українець b) Російська імперія c) Болгар 4) якою мовою писав твори? a) Українськоб b) Російською c) оба варіанта правильні 5) Помер.. a) 1895 b) 1900 c) 1899

# data[].attributes.attachment_link.description
1) Коли народився? a) 1841 b) 1855 c) 1845 2) Псевдонім a) М. Толмачов b) Полтавський c) Москалюк 3) Громадянство a) Українець b) Російська імперія c) Болгар 4) якою мовою писав твори? a) Українськоб b) Російською c) оба варіанта правильні 5) Помер.. a) 1895 b) 1900 c) 1899

# data[].attributes.headline
Перебуваючи в Женеві

# data[].attributes.body
Перебуваючи в Женеві, Михайло Петрович заснував вільну українську друкарню. В ній видавалися твори Шевченка, Мирного, Білика та інших геніїв української літератури

# data[].attributes.headline
Михайло Драгоманов м

# data[].attributes.body
Михайло Драгоманов мав брата Олександра та сестру Ольгу. Він оплачував їхнє навчання, тому знаходився у скрутному матеріальному положенні. Михайлу Петровичу доводилось працювати на декількох роботах – вести лекції в гімназії, писати в журналах та газетах

# data[].attributes.headline
Хворів на аневризму 

# data[].attributes.body
Хворів на аневризму аорти, через що йому було важко говорити. Помер від розриву аорти 2 липня 1895 року. Похований в Софії за протестантським обрядом

# data[].attributes.attachment_link.title
Без названия (28)

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ша́лва Олекса́ндрович Амонашвілі - видатний радянський та російський педагог та психолог.

Народився 8 березня 1931 року в Тіфлісі (зараз Тбіліс, Грузія). Батьки - Амонашвілі Олександр Дмитрович (1910-1942) загинув на фронті, Амоношвілі Марія Іл'їнічна (1915-1990). Закінчив Тбіліський державний університет, факультет східнознавства. Педагогічну діяльність почав піонерським вожатим у 1952 році, коли був студентом другого курсу.

У 1958 році закінчив аспірантуру при НДІ педагогіки ім. Я. С. Гогебашвілі.

У 1960 році захистив кандидатську дисертацію з педагогіки. Потім Ш. А. Амонашвілі відмовився від своєї кандидатської дисертації, тому що його нові ідеї заперечували її.

У 1972 році захистив докторську дисертацію з психології на Вченій Раді Інституту загальної та педагогічної психології АПН СРСР.

У 1970-1980 роки він активно взаємодіє з відомими московськими педагогами та психологами, зокрема, з В. В. Давидовим, котрий допомагає йому, коли діяльність Амонашвілі піддалася різкій критиці з боку офіційної педагогіки, і його хотіли звільнити з посади завідувача лабораторії.

З 1958 по 1991 рік працював в НДІ педагогіки Грузії - лаборантом, науковим співробітником, вченим секретарем, завідувачем лабораторії, заступником директора, директором, генеральним директором Науково-виробничого об'єднання. У 1989-1991 роках був народним депутатом СРСР, членом ВР СРСР. З 1991 по 1998 рік завідував кафедрою початкової освіти у Педагогічному університеті імені С. С. Орбеліані (Тбілісі). З 1998 року і до сьогоднішнього дня працює завідувачем лабораторії гуманної педагогіки в Московському міському педагогічному університеті (ММПУ).

Член-кореспондент АПН СРСР з 23 травня 1985 року, дійсний член АПН СРСР з 27 січня 1989 р., почесний член РАО з 21 березня 1993 року, дійсний член РАО з 30 травня 2001 р. Є членом Відділення психології та вікової фізіології. Доктор Honoris Causa Софійського університету (Болгарія). Науковий керівник експериментальних шкіл у Москві (№ 1715), С.-Петербурзі (№ 38), Тюмені, Ніжневартовську, Сургуті та інших містах. Ректор Академії педагогічного мистецтва і соціалізації. У вересні 2001 року з метою подальшого наукового дослідження та популяризації ідей гуманної педагогіки при Міжнародному центрі Рерихів (МЦР) був створений Міжнародний Центр Гуманної Педагогіки під керівництвом Ш. А. Амонашвілі. Керівник видавництва " Видавничий Дім Шалви Амонашвілі [Архівовано 6 грудня 2018 у Wayback Machine.] ". Разом з членом-кореспондентом РАО Д. Д. Зуевим видає "Антологію Гуманної Педагогіки" (видано більш ніж 40 томів).

Все життя і творчість Ш. А. Амонашвілі присвячені розвитку класичних ідей гуманної педагогіки, утвердження у педагогічній свідомості поняття "духовного гуманізму". Гуманна педагогіка орієнтована на особистість дитини, абсолютну відмову від авторитарної, імперативної педагогіки.

Закони вчителя: любити та розуміти дитину, наповнюватися оптимізмом до дитини.

Принципи: гуманізація середовища навколо дитини, повага особистості дитини, терпіння в процесі становлення дитини.

Заповіді: вірити в безмежні можливості дитини; в свої педагогічні здібності; в особисте, можливо не відоме батькам чи оточенню, призначення дитини; в силу гуманного підходу до дитини.

Опори в дитині: тяга до розвитку, дорослішання, до свободи.

Особисті якості вчителя: доброта, щирість і відвертість, відданість.

Ш. А. Амонашвілі створює новий підхід до виховання: прийняття будь-якого учня таким, яким він є: "ми повинні бути людьми доброї душі та любити дітей такими, якими вони є". "Розуміти дітей - це означає стати на їх бік".

Основні методичні підходи: Технологія навчання дітей з шестирічного віку. Все навчання стимулює активність і самодіяльність дітей. Навчання з додаванням типових помилок, що привчає дітей постійно думати самостійно, слухати, перевіряти, критично сприймати всю інформацію, що надходить.

Формування у дітей здібностей до оцінки та самооцінки при навчанні без оцінок.

Вся виховна система побудована не за принципом підготовки дитини до життя, а на основі розуміння дитинства як найважливішого життєвого етапу, зі своїми складними проблемами і переживаннями, які педагоги повинні розуміти і приймати.

Интервью с Шалвой Амонашвили (недоступная ссылка - история, копия)

↑ Перейти к:1 2 Ректор Амонашвили Шалва Александрович // Академия педагогического искусства и социализации Шалвы Амонашвили

↑ Амонашвили Шалва Александрович // Сайт naukarao.narod.ru

↑ Софийски университет "Св. Климент Охридски". Доктор хонорис кауза. No. 299.

↑ Амонашвили Шалва Александрович // Проект Сердцеведение. Педагогика

↑ Центр Гуманной педагогики // МЦР

↑ Ирина Ивойлова Директору школы дали миллион //Российская газета, 15.11.2013

↑ Распоряжение Правительства Российской Федерации от 12 ноября 2013 года № 2090-р "О присуждении премий Правительства Российской Федерации 2013 года в области образования"

↑ О награждении Почетным званием "Рыцарь детства" Ш. А. Амонашвили

↑ Коджаспирова Г. М. Педагогика в схемах, таблицах и опорных конспектах. М., 2008. С. 89.

↑ Педагогика: Учебное пособие / Под ред. В. А. Сластенина. М., 2004.

↑ Коджаспирова Г. М. Педагогика в схемах, таблицах и опорных конспектах. М., 2008. С. 90.

↑ Интервью с Шалвой Амонашвили

Ш. А. Детское воспитание, формат: вопрос ответ - видео[2]

Ш. А. Амонашвили. О смысле жизни 1 часть

Ш. А. Амонашвили. О смысле жизни 2 часть

Ш. А. Амонашвили. Ребенок и взрослый в творческом диалоге 1 часть

Ш. А. Амонашвили. Ребенок и взрослый в творческом диалоге 2 часть

Ш. А. Амонашвили. О воспитании дочери 1

Ш. А. Амонашвили. О воспитании дочери 2

Ш. А. Амонашвили. О воспитании дочери 3

Ш. А. Амонашвили. О воспитании дочери 4

Ш. А. Амонашвили. Мысль и воспитание мысли

Ш. А. Амонашвили интервью Обсуждение закона "Об образовании в РФ"

Без политики с Шалвой Амонашвили - интервью днепропетровскому телевидению

Авторский семинар Ш. А. Амонашвили

Ш.Амонашвили - Видео Лекции По Гуманной Педагогике

Видео презентации уроков Ш. А. Амонашвили: "Мудроречие", "Математика", "Слова-подарки"

Издательский дом Шалвы Амонашвили

Шалва Амонашвили: "Урок - это когда ребёнок набирает света"

Программа "Наблюдатель" (эфир 14 мая 2012 года). Гости студии - Виктор Шаталов и Шалва Амонашвили

Официальный сайт Международного центра гуманной педагогики

Информационно-консультативный центр Св. Иринея Лионского

# data[].attributes.attachment_link.title
Амонашвілі Шалва Олександрович - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Ша́лва Олекса́ндрович Амонашвілі - видатний радянський та російський педагог та психолог. Народився 8 березня 1931 року в Тіфлісі (зараз Тбіліс, Грузія). Батьки - Амонашвілі Олександр Дмитрович (1910-1942) загинув на фронті, Амоношвілі Марія Іл'їнічна (1915-1990). Закінчив Тбіліський державний університет, факультет східнознавства. Педагогічну діяльність почав піонерським вожатим у 1952 році, коли був студентом другого курсу.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Родительский Университет

# data[].attributes.attachment_link.title
Шалва Александрович Амонашвили о себе.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Іноді все, що потрібно, це кілька слів, щоб струсити наш світ.

Цитати відомих педагогів, їх переконання, формують те, як ми думаємо і діємо. Вони підтримують наші цінності, спрямовують напрямок нашого руху, коли справи йдуть не так, як треба.

Подібно до того, як підняття важких предметів збільшує м'язову масу, звірка наших власних ідей з педагогічною філософією вчителів-гуманістів утримує наш дух у стані зростання.

Нижче я вибрала кілька цитат Лицаря Дитинства, Лицаря Гуманної Педагогіки Шалви Амонашвілі, які допоможуть вам стати кращими вчителями. Бажаю, аби пропоновані слова стали початком чогось незвичайного для вас!

1. "Є люди - носії великих місій для людства. Розкриття й утвердження таких місій пов'язано зі сприйманням інших людей. Кожна людина є шляхом у житті інших людей"

Дуже хотілося б бути для своїх учнів людиною з майбутнього, людиною, що може пророкувати завтрашній день, може сказати, що він буде кращим за сьогоднішній, бо його будуть створювати гарні, освічені люди, які виростуть з них - теперішніх учнів.

Які вони, наші учні? Якими вони будуть в майбутньому? Яка місія вчителя у їх становленні? Одні будуть великими поетами або письменниками, інші - золоторукими лікарями. Хтось із них підкорить спортивний олімп, а хтось буде чуйною і ввічливою людиною. За те, якими вони стануть, несу відповідальність і я, коли ми разом міркуємо про життя, про світ.

Що беззастережніше ми віримо в можливості і здібності наших учнів, то більших вершин вони зможуть досягти.

2. "Потрібно навчитися думати Ширше широкого".
(З книги "Учителю, вкажи Шлях Краси Духу! Педагогічна пісня").
Ш.Амонашвілі приділяє досить багато уваги важливості самопізнання і самовдосконалення. Людина ніколи не буде всебічно розвинена, якщо вона не здатна мислити, запитувати, вчитися, просвітлюватися. А якщо педагог не розмірковує, не аналізує, не стає кращим, для нього не ясний Шлях Духу, він - педагог, що не відбувся.

І в цю мить у вухах лунає внутрішній голос: "Почни із себе, шукай у собі!" Думки гудять в голові, наче у вулику. Аналізуєш і слова свої, і дії. З'являється розуміння необхідності змін, змін не в дитині, а в собі.
(З книги "Учителю, вкажи Шлях Краси Духу! Педагогічна пісня").
Учитель має мислити широко, цікавитись "сучасним", щоб розуміти інтереси своїх учнів і націлювати їх на майбутнє.

3. "Чистота Серця сама собою не прийде. Потрібно дати Серцю своєму Постійну роботу. Бракує любові? Нехай Серце вправляється в любові. Бракує доброти? Змушуй Серце творити добро. Бракує милосердя? Бракує великодушності? Бракує благородства? Дай серцю роботу, змушуй творити благо!"

Отже, виховуйте в любові, яка милосердствує, всьому вірить, всього сподівається, все переносить. Виховуйте в красі, яка націлена на сердечність, піднесеність, духовність, яка рухає і ушляхетнює життя. Виховуйте в терпінні, яке творить, створює, тішиться, співпереживає, спрямоване і готове на самопожертву.

4. "Особистість виховується Особистістю. Благо род на людина виховується Благо род ною людиною. Любов виховується Любов'ю. Доброта виховується Добротою. Серце виховується Серцем".

Змінюються методи викладання, засоби подачі матеріалу, але незмінними категоріями залишаються поняття ДОБРА, ІСТИНИ, ВІРИ, які щедро сіє учитель у дитячі серця.
(З книги "Здрастуйте, діти!").
Прогрес призвів до того, що теперішнє суспільство живе і користується здебільшого розумом. А Серце? Про нього почали забувати, а отже перестали відчувати: радіти, сумувати, любити і прощати. Почали втрачати душу, яка живе у Серці. А людина без душі - це робот, машина.

Основний закон гуманної педагогіки - "від серця до серця".
(З книги "Здрастуйте, діти!").
Гуманна педагогіка не вирощує геніїв, а вирощує людину, яка ніколи нікого не образить.
Чи часто ми дивуємо своїх учнів? Чи щодня ми відкриваю щось нове в Дитині?
5. "Кожен шкільний день, кожен урок повинен бути осмислений педагогом як подарунок дітям".

У справжнього вчителя уроки не для дітей, а з дітьми. Гуманний учитель перетворює кожну зустріч з дитиною на радість відкриття світу і себе.
(З книги "Учителю, вкажи Шлях Краси Духу! Педагогічна пісня").
Проводьте уроки здивування і захоплення (подивіться, що у мене є...), мислення (сядьте поряд з дитиною і думайте про щось високе...), мовчання (сьогодні важкий день, помовчимо разом...), уроки майбутнього (я уявляю, як через 15 років ти будеш відомою людиною...), уроки любові (це почуття потрібно вирощувати в дітей...), мудрості, радості, служіння, терпіння, подвигу...

6. "Прагнучи пізнати таємницю дитячої душі, педагогічної майстерності і науки Педагогіки, буду бачити в кожній дитині свого вчителя і вихователя".
Курс-практикум "Живий онлайн": секретна кімната й інші лайфхаки онлайн-навчання 10 освітніх трендів на 2021-2022 н.р.: дистант, людиноцентризм, якість або ?.. Інтерактивний словник на віртуальній дошці Padlet "Абетка світових освітніх трендів і тенденцій"
Я хочу подякувати кожній дитині за все, чого вони мене вже навчили і будуть навчати. Кожен із них настільки відрізняється від мене та один від одного, що моя співпраця з ними стала захопливою пригодою.

Я часто запитую себе і хочу запитати вас:

Колеги, вирощуватимемо діаманти! Багатогранні яскраві особистості. І набираймося світла, чистоти, яскравості від кожного з них.

7. "Мене плавили і творили століття і тисячоліття Вчительського життя".

Життя неможливе без повітря, сонця і води. Ось так, занурився у досвід класиків гуманної педагогіки, ніби вдихнув свіжого повітря, зігрівся в обіймах близьких по духу людей та зробив ковток чистої кришталевої води і почав жити по-новому.

***

А чого ви навчились у Шалви Амонашвілі?

Можливо, вас також зацікавить:

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Переглянути всі записи автора Вogosvyatska

# data[].attributes.attachment_link.title
7 цитат Шалви Амонашвілі, щоб зробити вас кращим учителем

# data[].attributes.attachment_link.description
Іноді все, що потрібно, це кілька слів, щоб струсити наш світ. Цитати відомих педагогів, їх переконання, формують те, як ми думаємо і діємо. Вони підтримують наші цінності, спрямовують напрямок нашого руху, коли справи йдуть не так, як треба. Подібно до того, як підняття важких предметів збільшує м'язову масу, звірка наших власних ідей з педагогічною філософією...

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
антология гуманной педагогики

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
гуманная педагогика

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
клуб семьи амонашвили

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
семинары по гуманной педагогике

# data[].attributes.attachment_link.title
Шалва Амонашвили | Паата Амонашвили | Книги | Читать

# data[].attributes.attachment_link.description
Воспитание, образование и развитие в духе Гуманной Педагогики; Электронные книги; Антология; Семинары по Гуманной Педагогике; Новости Гуманной Педагики;

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Wordwall - Створюйте кращі уроки швидше

# data[].attributes.attachment_link.title
Шалва Амонашвілі

# data[].attributes.attachment_link.description
Вікторина - Серія запитань з кількома варіантами відповіді. Торкніться правильної відповіді, щоб продовжити.

# data[].attributes.headline
Народився 8 бере

# data[].attributes.body
Народився 8 березня 1931 року в Тіфлісі (зараз Тбіліс, Грузія). Батьки — Амонашвілі Олександр Дмитрович (1910—1942) загинув на фронті, Амоношвілі Марія Іл'їнічна (1915—1990). Закінчив Тбіліський державний університет, факультет східнознавства. Педагогічну діяльність почав піонерським вожатим у 1952 році, коли був студентом другого курсу.

У 1958 році закінчив аспірантуру при НДІ педагогіки ім. Я. С. Гогебашвілі.

У 1960 році захистив кандидатську дисертацію з педагогіки. Потім Ш. А. Амонашвілі відмовився від своєї кандидатської дисертації, тому що його нові ідеї заперечували її.

У 1972 році захистив докторську дисертацію з психології на Вченій Раді Інституту загальної та педагогічної психології АПН СРСР.

У 1970—1980 роки він активно взаємодіє з відомими московськими педагогами та психологами, зокрема, з В. В. Давидовим, котрий допомагає йому, коли діяльність Амонашвілі піддалася різкій критиці з боку офіційної педагогіки, і його хотіли звільнити з посади завідувача лабораторії.

# data[].attributes.body
З 1958 по 1991 рік працював в НДІ педагогіки Грузії — лаборантом, науковим співробітником, вченим секретарем, завідувачем лабораторії, заступником директора, директором, генеральним директором Науково-виробничого об'єднання. У 1989—1991 роках був народним депутатом СРСР, членом ВР СРСР. З 1991 по 1998 рік завідував кафедрою початкової освіти у Педагогічному університеті імені С. С. Орбеліані (Тбілісі). З 1998 року і до сьогоднішнього дня працює завідувачем лабораторії гуманної педагогіки в Московському міському педагогічному університеті (ММПУ).

# data[].attributes.headline
Все життя і творчіст

# data[].attributes.body
Все життя і творчість Ш. А. Амонашвілі присвячені розвитку класичних ідей гуманної педагогіки, утвердження у педагогічній свідомості поняття «духовного гуманізму». Гуманна педагогіка орієнтована на особистість дитини, абсолютну відмову від авторитарної, імперативної педагогіки.

# data[].attributes.headline
"Люби свою дитину будь-якою – неталановитою, невдахою, дорослою. Спілкуючись з нею – радій, бо дитина – це свято, яке поки з тобою."

# data[].attributes.subject
"Люби свою дитину будь-якою – неталановитою, невдахою, дорослою. Спілкуючись з нею – радій, бо дитина – це свято, яке поки з тобою."

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Януш Корчак - видатний польський педагог, письменник, лікар і громадський діяч, який відмовився врятувати своє життя тричі.

Вперше це сталося, коли Януш прийняв рішення не емігрувати до Палестини перед окупацією Польщі, щоб не залишати "Будинок сиріт" напризволяще напередодні страшних подій.

Вдруге - коли відмовився бігти з варшавського гетто.

А втретє - коли всі мешканці "Будинку сиріт" вже піднялися в вагон поїзда, що відправляється в табір, до Корчака підійшов офіцер СС і запитав:

- Це ви написали "Короля Матіуша"? Я читав цю книгу в дитинстві. Хороша книга. Ви можете бути вільні.
- А діти?
- Діти поїдуть. Але ви можете залишити вагон.
- Помиляєтеся. Не можу. Не всі люди - мерзотники.

1. Не чекай, що твоя дитина буде такою, як ти, або такою, як ти хочеш. Допоможи їй стати не тобою, а собою.

2. Не вимагай від дитини плати за все, що ти для неї зробив. Ти дав їй життя, як вона може віддячити тобі? Вона дасть життя іншому, той - третьому, і це незворотний закон подяки.

3. Не зганяй на дитині свої образи, щоб у старості не їсти гіркий хліб. Бо що посієш, те й пожнеш.

4. Не стався до проблем дитини звисока. Життя дане кожному під силу, і будь упевнений - її життя таке ж складне, як і твоє, а може й складніше.

5. Не принижуй!

6. Не забувай, що найважливіші зустрічі людини - зустрічі з дітьми. Звертай більше уваги на них - ми ніколи не можемо знати, кого ми зустрічаємо в дитині.

7. Не муч себе, якщо не можеш зробити щось для своєї дитини, просто пам'ятай: для дитини зроблено недостатньо, якщо не зроблено все можливе.

8. Дитина - це не тиран, який заволодіває всім твоїм життям, не тільки плід з плоті і крові. Це - та дорогоцінна чаша, яку Життя дало тобі на зберігання і розвиток в ньому творчого вогню. Це - розкріпачена любов матері і батька, у яких буде рости не "наша", "своя" дитина, але і душа, яка дана на зберігання.

9. Умій любити чужу дитину. Ніколи не роби чужій те, що не хотів би, щоб робили твоїй.

10. Люби свою дитину будь-якою - неталановитою, невдахою, дорослою. Спілкуючись з нею - радій, бо дитина - це свято, яке поки що поруч.

Сподобалось? Підписуйся на нас в Facebook!

# data[].attributes.attachment_link.title
"Як любити дитину": 10 заповідей Януша Корчака для батьків

# data[].attributes.attachment_link.description
Януш Корчак - видатний польський педагог, письменник, лікар і громадський діяч, який відмовився врятувати своє життя тричі. Вперше це сталося, коли Януш прийняв рішення не емігрувати до Палестини перед окупацією Польщі, щоб не залишати "Будинок сиріт" напризволяще напередодні страшних подій.

# data[].attributes.headline
Педагог, який відмовився покинути своїх дітей на порозі газової камери.

# data[].attributes.subject
Педагог, який відмовився покинути своїх дітей на порозі газової камери.

# data[].attributes.headline
Справжнє ім’

# data[].attributes.body
Справжнє ім’я Януша Корачака – Йорж Хенрік Гольдшмит. Він народився 22 липня 1878 р. в Царстві Польському, що входили до складу Російської імперії. Януш ріс у заможній єврейській родині. Дитинство майбутнього педагога важко назвати радісним. У Польщі ставлення до євреїв залишало бажати кращого. Коли Янушу Корчаку виповнилося 11 років, його батька відправили в клініку, оскільки у нього виявилися психічні розлади. Читання поезії і твір власних віршів стали для допитливого юнака єдиним відволіканням від життєвих проблем. Так як Генрик чудово вчився в гімназії, в 15-річному віці він почав займатися репетиторством. Багато учні юного педагога були його ровесниками. У 18 років він опублікував серйозну статтю «Гордіїв вузол». У ній хлопець піднімав важливі питання, що стосуються виховання дітей. У статті він питав у читача: «Настане той час, коли батьки припинять думати про якісь побутові речі та розвагах, а замість цього нарешті займуться вихованням дітей?».

# data[].attributes.headline
«Будинок Сиріт» Корчака

# data[].attributes.subject
«Будинок Сиріт» Корчака

# data[].attributes.body
У 1910 р. Корчак вирішує піти з медицини. Замість цього він стає керівником «Будинку сиріт», побудованого для єврейських дітей. Дитячий будинок Корчака продовжує діяти по сей день.

# data[].attributes.headline
У перші місяці Януш 

# data[].attributes.body
У перші місяці Януш Корчак зі своєю соратницею Стефанією Вильчинской працював практично без відпочинку і сну. Він пояснював іншим педагогам, які працювали разом з ним, як слід поводитися з сиротами в самих різних ситуаціях.  Януш вважав, що притулок являє собою рівноправну громаду, в якій управління і судова система створюються самим колективом.

# data[].attributes.headline
Книгу «Як любити дітей» Корчак написав в Україні під час роботи в київських притулках для безпритульних і опублікував у 1919 році.

# data[].attributes.subject
Книгу «Як любити дітей» Корчак написав в Україні під час роботи в київських притулках для безпритульних і опублікував у 1919 році.

# data[].attributes.headline
У своїх роботах Корч

# data[].attributes.body
У своїх роботах Корчак повчає, але його голос не звучить як сухе повчання. Його наукові спостереження викладені простою доступною мовою, книги дуже автобіографічні і є безцінними даром багатого педагогічного досвіду їх автора.

# data[].attributes.body
6 серпня, ця дата умовно значиться як дата смерті Корчака, директору «Будинку сиріт» в останній раз запропонували врятуватися. Німецьке командування хотіло проявити публічну милість до відомого літератора і педагога, однак Корчак категорично відмовився. «Зрадити дітей і пустити їх помирати одних, – сказав учитель, – Це означало б якось поступитися злодійству».

# data[].attributes.headline
Гра " перевір себе"

# data[].attributes.subject
Гра " перевір себе"

# data[].attributes.attachment_link.title
Название не указано

# data[].attributes.headline
Ян Амос Коменський (

# data[].attributes.body
Ян Амос Коменський (1592-1670) – чеський педагог-гуманіст, релігійний і громадський діяч, письменник. Увійшов в історію як основоположник педагогіки, що стала завдяки його старанням самостійною дисципліною. Ян Амос Коменський, біографія якого тісно пов’язана з системою освіти, відомий інноваційними методами навчання, зокрема, мовам.

# data[].attributes.headline
Дитинство і юність 

# data[].attributes.subject
Дитинство і юність 

# data[].attributes.body
Ян Амос Коменський з’явився на світ 28 березня 1592 в невеликому містечку Нівніце в Південній Моравії. Він був наймолодшим з п’яти дітей подружжя Коменських – побожних людей, які були членами протестантської громади.

Коли Ян трохи підріс, його віддали на навчання в братську школу. У восьмирічному віці Ян залишився круглим сиротою: від чуми померли його батьки і дві сестри.

Хлопчика взяли на виховання родичі, який після обряду хрещення в 1611 році отримав друге ім’я — Амос.

Коменський продовжив навчання в Херборнській академії, потім — в Гейдельберзькому університеті. Ще в студентські роки він приступив до написання енциклопедії «Театр речей», над якою працював аж до 1627 року. Паралельно Коменський трудився над повним словником чеської мови – “Скарбниця чеської мови”.

# data[].attributes.headline
Останні роки життя

# data[].attributes.subject
Останні роки життя

# data[].attributes.body
ак в 1657 році Ян Коменський опинився в Амстердамі, де жив до самої смерті. Заручившись підтримкою Сенату, він зміг спокійно займатися науковою діяльністю, публікувати раніше написані ним роботи. Навіть у похилому віці Коменський не припиняв активно працювати. Підсумком життя педагога став твір»єдино необхідне”.

Помер Ян Амос Коменський 15 Листопада 1670 року у віці 78 років.

# data[].attributes.body
http://komenskiy.blogspot.com/2018/04/blog-post.html

# data[].attributes.attachment_link.title
Цікаві факти,

# data[].attributes.attachment_link.description
Ян Амос Коменський цікаві факти Ян Амос Коменський, працюючи вчителем в школі міста Пшерове, знайомиться з Магдалиною, своєю першою дружиною...

# data[].attributes.body
Коменський вважав, що починати навчання треба якомога раніше, що навчальний матеріал повинен обов'язково відповідати вікові учнів, і був переконаний у тому, що розум людини спроможний охопити все, що завгодно.

# data[].attributes.headline
Він придумав ввести 

# data[].attributes.body
Він придумав ввести в процес навчання підручники і домашнє завдання. Коменський першим написав підручники для вивчення латині.

# data[].attributes.headline
Коменський розвинув 

# data[].attributes.body
Коменський розвинув ідею розвиваючого навчання, згідно з яким розвиток реалізується природними задатками і талантами. Закликав до формування у людини ідеалів добра і суспільної користі.

# data[].attributes.headline
вважав, що навчання 

# data[].attributes.body
вважав, що навчання й виховання має бути узгоджене з природою в цілому і з віковими особливостями дітей зокрема. Він не виділяв людини з природи, а розцінював її як частину природи, підпорядковував загальним законам природи. Найбільш цікавим для сучасної педагогіки є створений Коменським принцип природовідповідності навчання:

# data[].attributes.headline
З цього принципу він

# data[].attributes.body
З цього принципу він вивів «Золоте правило дидактики», яке звучить так: «Нехай буде золотим правилом для тих, хто навчає: все, що тільки можна, надавати для сприймання чуттями: видиме – зором, чутне – слухом, запахи – нюхом, доступне смакові – смаком, доступне дотикові – дотиком.

# data[].attributes.headline
Нездар треба навчати

# data[].attributes.body
Нездар треба навчати, щоб вони давали яку-небудь користь. А обдарованих — для того, щоб через надмірну рухливість розуму вони не вдалися в зло і не загинули від власних помилок. Хороших освіта оберігає від пороку, а у поганих — виправляє природні недоліки. Не женись за похвалою, а з усіх сил намагайся діяти похвально.

# data[].attributes.headline
Як виховати дитину за системою Марії Монтессорі

# data[].attributes.subject
Як виховати дитину за системою Марії Монтессорі

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Марія Монтессорі - італійська лікарка та педагогиня, яка сто років тому винайшла власну систему виховання дітей. Спочатку для дітей з особливостями розвитку, а потім для всіх інших. Деякі батьки мріють віддати дитину в садок Монтессорі, а дехто проти цієї методики виховання. Розбираємося в особливостях цієї системи разом із засновницею садка Монтессорі. Педагогиня розповідає, чим садок Монтессорі відрізняється від звичайного, у чому полягає суть методики Монтессорі та які плюси й недоліки цієї системи в Україні.

Основною метою методики Монтессорі є виховати в дитині особистість, а не навчити її конкретним навичкам. Не обов'язково навчити дитину чистити моркву або алфавіту в три роки, важливо, що це дасть їй у майбутньому. Методика Монтессорі - це філософія виховання цілісної особистості, яка впевнена в собі та знає, як отримувати знання. Дитина багато що вміє на базі того, чого її вчили маленькими кроками з раннього віку, й у майбутньому вона може оволодіти більш конкретними вміннями. Така дитина виростає впевненою в собі, відкритою та незакомплексованою.

Садок Монтессорі передусім відрізняється від звичайного педагогами. У підході Монтессорі вони не є центром класу, що віщає певні знання, як ми звикли сприймати в школі чи університеті. У звичайній системі навчання викладач є центром транслювання знань, а дитина незалежно від того, вбирає вона ці знання чи ні, має завдання отримати їх від викладача.

У монтессорі-класі педагог не є центром класу, а знаходиться на рівні з дітьми. Він нічого не розповідає, він не передає знання. Завдання вихователя - підготувати роботу (ігри) для дітей. Якщо система в класі вже налаштована й діти знають, що таке Монтессорі, педагога в класі може й не бути. Він залишає роботу дітям, і вони самі знають, що з цим робити.

Педагог готує матеріали для заняття, щоби дитина потім сама відкрила та зрозуміла, що з цим робити. Наприклад, у монтессорі-класі вихователь не пояснює дитині: "Дивися, це стакан, у ньому вода. Тобі потрібно взяти цю воду та перелити її в інший стакан". Буде стояти таця, на якій буде стакан, а на ньому стрічкою будуть наклеєні декілька відміток. Дитина може сама попрактикуватися та зрозуміти, що їй потрібно налити воду до тієї чи тієї відмітки.

Вихователь - це спостерігач, який має помітити, що цікаво дитині, і вчасно запропонувати їй цю роботу. Наприклад, вихователь помічає, що цій дитині цікаві комашки - він вирішує завтра поставити дитині мікроскоп із комашками, і дитина підійде та сама почне досліджувати їх. Тобто це не центриська освіта, де педагог керує процесом і вказує, що робити.

Оскільки в класі немає "вожака", немає покарань за те, що дитина зробила щось не так. Ми намагаємося виховувати в дітях самодисципліну. Діти насправді ідеалісти й самі інтуїтивно розуміють, що треба робити. Головне не заважати дитині розвиватися природно.

Якщо у звичайному садку діти приходять і грають іграшками, то в садку Монтессорі день починається з тригодинного робочого періоду. Дитина має сама придумати собі заняття. Ніхто її не розважає, немає ніякого інтертейменту. Зараз існує така проблема, що в багатьох дітей розсіяна увага. У діток дуже багато іграшок, мультфільмів, купа інформації, і через такий об'єм усього вони не можуть упоратися й довго концентруватися на чомусь одному.

Ми бачимо, що дітям, які приходять зі звичайного садка, може бути трохи складно, оскільки вони звикли до підходу "кружляйте мене, веселіть мене, показуйте мені щось".

У методиці Монтессорі такого немає. Дитина має сама відчути, що зараз хоче та що їй цікаво. У перший день вона може не знати, чого хоче, і це нормально. Вихователь може допомогти й просто звернути її увагу на те, чим займаються інші. Наприклад, дитина побачить, що хтось лущить горішки, і буде знати, що можна лущити горішки. Потім, якщо їй схочеться, вона буде це робити.

У садку Монтессорі є різні зони: зона практичного життя, зона мови, зона математики, зона біології. Найлегше, із чого починають усі, - це практичне життя. Це щось, що діти можуть бачити в побуті, але до чого їх удома не допускали, бо вони ще нібито маленькі. Діти можуть чути: "Овочечистку не чіпай: це небезпечно", "Воду не бери: розіллєш". У садку Монтессорі все зовсім інакше.

На заняттях діти працюють із чистками для моркви, горіхоколами. Це все лежить у тацях, і на різних роботах вони цим займаються. Діти вже бачили, як батьки вдома мили посуд або наливали воду, як зав'язувати шнурки чи застьобувати блискавку на куртці. Можливо, дитина ще не вміє зав'язувати шнурки, бо для неї це робили батьки, але вона знає, що з цим потрібно робити. У садку Монтессорі діти опановують і самостійно вчаться робити те, що вони вже знають й бачили. Після зони практичного життя дитина переходить у наступні кабінети за рівнями. В одній зоні вчать звуки та букви, в іншій - математику.

Класи розділено за віком: від 0 до 3 років і від 3 до 6 років. Такий розподіл зумовлений особливостями мозкового та фізичного розвитку дітей. До трьох років більше уваги приділяється розвитку мовлення, дрібної моторики.

У групах 3-6 років старші діти допомагають молодшим, а молодші беруть приклад зі старших. Коли діти вчаться з однолітками, вони можуть не до кінця розуміти, навіщо вони зараз учать ці звуки, наприклад. А коли трирічний малюк учить звуки, він бачить, як старші діти вже читають книгу, і розуміє, що він учить звуки, щоби потім читати, як інші старші діти. Тобто дитині стає зрозуміло, що це не просто звуки, відірвані від реальності, а звуки, які в майбутньому дадуть навички, які вона хоче отримати.

Перший раз педагог розповідає дитині, як працювати з цією роботою й на власному прикладі показує можливі правила. Наприклад, педагог розливає воду, бере губку й повільно витирає воду, повільно вижимає та показує, куди покласти ганчірку. Дитина це бачить і розуміє, що, якщо розіллє воду, то може взяти губку й так само витерти те, що розлила. Немає такого, що педагог каже дитині, що вона повинна щось зробити. Педагог може лише нагадати дитині, щоб вона щось доробила, якщо відволіклася.

Система Монтессорі не про те, що дитина має слухатися педагога, вона має прислуховуватися до себе та своїх бажань. Коли діти потрапляють у соціум, де всі стрибають і бігають, вона за своєю природою приєднується до цього. Так само, коли дитина потрапляє в ситуацію, де всі діти сідають за стіл їсти, де кожен приніс собі тарілку, чашку, вона так само втягнеться в цей процес і візьме тарілку, чашку та сяде їсти.

Три години в дітей триває цикл занять Монтессорі, потім вони грають на вулиці в ігри, які їм подобаються: хтось копирсається в землі, хтось садить кріп, хтось збирає полуницю. Потім вони повертаються в садок і самі накривають собі на стіл і їдять. Після обіду малюки сплять, а в старшій групі хто хоче спить, хто не хоче - не спить. Після сну в дітей продовжується робота в класі, але більш групова та творча: вони малюють або готують разом якийсь проєкт. Наприклад, якщо вони вивчають метеликів, тоді хтось малює метелика, хтось його вирізає, хтось має написати щось про нього. Тобто діти займаються спільною творчістю. Після цього вони йдуть на гуртки.

Що організованіший клас, то довше діти разом, то більш налагоджений процес. Найскладніше 1 вересня, коли збирається група, де кожна дитина прийшла зі свого світу й треба пояснити, що тут ми робимо так, а тут - так. Але коли проходить час і всі діти знають, що робити, і приходить одна дитина, яка ще цього не знає, вона дуже швидко втягується, оскільки бачить, хто що робить, і вчиняє так само. Якщо дитина бачить, що всі знімають куртки самі, вона теж знімає куртку сама. Дитина розуміє, що, якщо всі це роблять, отже, і вона зможе.

Діти дуже розумні, і вони знають, як поводити себе в певних обставинах. Існують різні моделі поведінки, до яких дитина підлаштовується. Удома вона поводить себе так, як звикла, і приходить у садок, де є інші правила, і поводить себе так, як вимагає цього місце, у якому вона знаходиться. Ми бачимо, у яких дітей удома діють інші правила. Діти, яким батьки самі знімають куртки, у садку, можливо, будуть робити це повільніше, але вони будуть це робити.

Для деяких діток садок Монтессорі може бути, навпаки, віддушиною. Хтось може пів години мити руки в садку, бо вдома батьки їх підганяють, щоби робили це швидше. У садочку Монтессорі дитина робить усе в ритмі, у якому їй комфортно. Вона може повільно намилювати руки, розглядати мило, змивати, потім знову милити руки, і її ніхто не підганяє. Ми даємо дитині час зрозуміти, що її ніхто не підганяє, і потім вона награється цим милом і починає мити руки вже швидше.

Монтессорі була проти казок, у яких є вигадані персонажі. Це було обумовлено тим, що, на її думку, дітей не можна обманювати. У певному віці діти ще не можуть розрізняти правду від вигадки, тому сприймають усе за дійсне. Якщо дитині сказати, що Колобок живе в Італії, вона в це повірить і буде так думати. Засновниця методу була проти цього.

У нашому садку Монтессорі є казки, але вони трохи інші. Наприклад, у нас є казка про ввічливу Ламу. На прикладі цих казок ми показуємо, як увічливо себе поводить Лама, і діти можуть брати з неї приклад. Монтессорі була би проти такого, але з часів появи її методики пройшло багато років і дещо змінилося. Якщо сто років тому цей метод не мав жодного недоліку, то зараз вводяться деякі зміни, оскільки за цей час було багато нових відкриттів і стало більше відомо про особливості дитячого розвитку.

Існує думка, що методика Монтессорі не розвиває уяву та творчість у дітей, але це не так. Монтессорі не була проти розвитку уяви, а навпаки, саме для розвитку уяви вона зробила безлиці дерев'яні предмети. Дитина може гратися деревинкою, уявляючи ніби це вертоліт, лялька або коник. Граючи коником, вона має один варіант іграшки - коник. А завдяки нібито безлицим дерев'яним предметам вона може розвивати свою уяву.

Усі матеріали Монтессорі мають свій сенс. Наприклад, рожева башта складається з кубів різного розміру - від більшого до меншого. Найбільший куб більший рівно на розмір попереднього. Складаючи цю башту, дитина створює асоціативний ряд і бачить, осягає різницю великого та маленького. Є матеріал, який називається "червона штанга", на прикладі якого дитина засвоює поняття довгого та короткого.

Проблема полягає в тому, що в Україні поки немає монтессорі-шкіл. Ми відстаємо в системі Монтессорі, як порівняти із західними країнами. Раніше вона була заборонена в нас тому, що в Радянському союзі не підтримували ідею виховувати особистість, а система Монтессорі якраз базується на філософії виховання окремої особистості.

Якщо за кордоном у кожному регіоні є заклади Монтессорі, які виховують дітей до старшого віку, то в нас цього ще немає. Поки ми тільки навчаємо педагогів, які працюють із дітьми дошкільного віку. Це тривалий процес. Щоби вивчити монтессорі-педагога, який може викладати в першому класі, потрібно пройти всі вікові діапазони.

Сьогодні в нашій країні немає варіанта після садка піти до школи Монтессорі. У звичайній школі буде все інакше, будуть оцінки й інші правила. Завдання дітей - адаптуватися, а завдання педагогів Монтессорі - виховати настільки впевнених у собі особистостей, для яких ця адаптація не стане проблемою. Проте система освіти змінюється, і, на мою думку, перехід із садка Монтессорі в нову українську школу не буде травматичний.

# data[].attributes.attachment_link.title
Дитячі садки Монтессорі: що це та кому підходить?

# data[].attributes.attachment_link.description
Марія Монтессорі - італійська лікарка та педагогиня, яка сто років тому винайшла власну систему виховання дітей. Спочатку для дітей з особливостями розвитку, а потім для всіх інших. Деякі батьки мріють віддати дитину в садок Монтессорі, а дехто проти цієї методики виховання. Розбираємося в особливостях цієї системи разом із засновницею садка Монтессорі.

# data[].attributes.headline
Метод Марії Монтессорі – в дії, або “уроки навпочіпки”

# data[].attributes.subject
Метод Марії Монтессорі – в дії, або “уроки навпочіпки”

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Часто-густо ми не помічаємо проростання в дітях найважливіших людських якостей і здібностей, які дає педагогіка М.Монтессорі. Така поведінка дорослого - це повага до дитини! Це відео про англійського принца Вільяма, у якого мама (принцеса Діана), працювала вихователькою в дитячому садку Монтессорі, і сам він разом з братом Гаррі такий сад і школу відвідував, а потім і діти Вільяма та Кейт пішли до садочка Марії Монтессорі. https://www.bbc.com/russian/news/2016/01/160106_prince_george_nursery

Цей запис оприлюднено у Діти та дорослі, Дошкілля за кордоном, Історія Дитинства в картинах, Матеріали до дисципліни "Історія дошкільного дитинства", На допомогу студентам, Новини та події і позначено Марія Монтессорі, метод Марії Монтессорі о автором .

Як багато людей до кінця свого життя мають туманне і на подив неточне уявлення про найпростіші математичні дії (наприклад, правильно підрахувати здачу) просто тому, що давним-давно на перших уроках арифметики їх квапливо підштовхували від однієї вправи до іншої, не давши можливості чітко зрозуміти суть!

До свого жаху вони відчували, що безпорадно і безнадійно тонуть у принизливих сипучих пісках невігластва і розчарування.

Розум дитини, який займається з конкретними дидактичними матеріалами Марія Монтессорі порівнює з літаком, якому для того, щоб самостійно піднятися в небо, необхідно спочатку проїхати деяку відстань по землі. Але коли настає слушний момент, літак "відривається" від твердої землі й піднімається в більш абстрактне повітряний простір, де його всі дії будуть відбуватися швидше і вільніше.

Аналогічно працює і розум дитини - для того, щоб піднятися на рівень узагальнення, - повинен на перших порах взаємодіяти з чимось об'ємним і конкретним.

Але коли приходить його час (різний для різних дітей), дитина "відривається" від навчальних матеріалів і самостійно піднімається в область абстракції, де її дії більш ефективні і вимагають менших зусиль.

Дитині потрібно менше часу для виконання дій, менше, ніж найшвидшому літаку, тому що він робить їх буквально зі швидкістю думки.

Тим часом розум дитини постійно не залишатиметься на високому рівні абстракції, як і літак, якому потрібно знову і знову повертатися на тверду землю для заправки паливом і підготовки до нових польотів; розум часто спускається на землю (до дидактичних матеріалів), щоб отримати з їх допомогою додатковий досвід для того, щоб мати можливість відправитися в новий політ в сферу абстрактного.

Отже, чисто інтелектуальне і чисто матеріальне завжди пов'язані між собою.

Джерело:

Едвін Мортімер Стендінг. Життя і творчість Марії Монтессорі.

М. : Благотворительный фонд "Волонтёры", 2012. - 476 с.

Що означає йти за дитиною?

Монтессоріанці відомі тим, що кажуть так: "іди за дитиною". Часто це відповідь на безліч запитань про те, як дорослі повинні реагувати на поведінку дитини. Будучи дорослими, ми повинні прямувати унікальним шляхом розвитку дитини і дозволяти їй показувати нам, куди йому або їй потрібно йти. Але що конкретно це означає для батьків, визначити складніше.

****
Розповідь матері: Нора любить жуків. Це не якась помилка. Нора любить мертвих жуків. Не просто жуків, а мертвих жуків. Моя трилітка ЛЮБИТЬ мертвих жуків. Вона любить їх так сильно, що в нас вдома лежать коробки з мертвими жуками. Це тільки для неї, щоб дивитися, любити, говорити, грати, досліджувати те, що вона хоче. Кожного вона з любов'ю збирала на природі, приносила в будинок і складала в свої шухлядки. Ви знаєте, що мене більш за все лякає? МЕРТВІ ЖУКИ В МОЄМУ ДОМІ! Або носити з собою мертвих жуків, щоб помістити в коробки в моєму домі. Або дивитися на мертвих жуків. Або майже все, що пов'язано з мертвими жуками. Але чи знає Нора про це? Ні, тому що я йду за дитиною. Для мене "йти за дитиною" можна звести до одного слова - повага. Для мене йти за дитиною - значить повністю поважати інтереси моєї дитини і тримати свої почуття в стороні від своїх власних. Часто-густо це означає сидіти склавши руки і спостерігати, як розгортаються інтереси, які обирає моя дитина. Це означає, що не потрібно занадто сильно тиснути, коли я бачу, як розгортається інтерес. Тому я не поспішаю і не роблю те, що я могла б зробити, або купити тільки тому, що моя дитина чимось зацікавлена. Вона часто сидить у мене на руках, а я очікую, поки моя дитина покаже мені, в чому полягає її істинний інтерес, чому вона зацікавлена і наскільки далеко цей інтерес піде.
Спостереження за дитиною для мене означає, що я виділю час, щоб поспостерігати за моїми дітьми і пограти. Я спостерігаю за тим, до чого вони тягнуться, як рухається їх тіло і що вони повторюють.

Надати можливості: я надаю можливості для розкриття їхніх власних інтересів. Це може бути пов'язано з новими книгами, новими матеріалами, з досвідом і часом, з природою.

Простір і час: це також означає, що я роблю все можливе, щоб дати їм простір і час, щоб просто бути поруч. Життя не може бути занадто запланованим, щоб у дітей не було часу знайти свої інтереси і слідувати за ними.

Повага: завжди поважати. Я уникаю суджень, коментарів або сміху над їхніми інтересами чи досягненнями. Я не проявляю презирства або намагаюся вмовити відійти від інтересу.

Поділитися: Я поділяю радість та інтерес моєї дитини. Я беру участь, надаю шанси розширити цей інтерес, оскільки дитина показує мені, що вона готова, має можливість віддати час своїй пристрасті, ділитися зі світом всім, що вона виявила.

Переклад Катерини Крутій.

Джерело: http://www.thekavanaughreport.com/2018/01/what-does-it-mean-to-follow-child.html

Цей запис оприлюднено у Діти та дорослі, Матеріали до дисципліни "Педагогіка раннього та передшкільного дитинства", На допомогу студентам, Новини та події і позначено діти дошкільного віку, йти за дитиною, Марія Монтессорі, метод спостереження, спостереження за дитиною о автором .

У момент сварки - з'являється "Столик Миру". Вам зовсім не обов'язково повністю наслідувати метод Марії Монтессорі, щоб використовувати цю практику. Все, що потрібно для створення "Столика Миру" Монтессорі - це дитячий стіл, пара стільців і таймер (це може бути пісочний годинник на 3-5 хвилин).

Для прикраси "Столика Миру" можна використовувати мереживну скатертину, свічку, маленьку горшкову рослину або квітку у вазі, які ставляться в центрі столу. Якщо вам здається, що справжня свічка становить небезпеку для дитини, а не заспокоює її, можна використовувати штучну свічку на батарейках.

Більш детально про цей прийом можна прочитати тут:
https://mchildren.ru/stolik-mira-tehnika-razresheniya-konfliktov-v-montessori-shkole/?utm_source=facebook.com&utm_medium=social&utm_campaign=kak-reshayutsya-konflikty-v-montessorishkol
Якщо зовсім мало місця, можна використати "килимок миру" 🙂
МИРИЛКА:
Подивися просто в очі;
Я сваритися не хочу.
Я образить не хотів,
Ненароком зачепив.
Просто в очі подивись
І зі мною подружись.

Збірка мирилок тут:
http://abetka.ukrlife.org/myrylky.htm

Одного разу Марія Монтессорі звернула увагу, що діти ніяковіють, коли необхідно прочистити носика, а ще гірше, що вони не вміють цього робити. Тоді вона показала дітям, як правильно сякатися, коли діти побачили, що це красиво, вони аплодували їй за те, що вона допомогла їм впоратися з цією незручністю і проблемою. І в цей момент М. Монтессорі зрозуміла, що д ля дітей важливе почуття власної гідності і що вони вдячні їй.
Марія Монтессорі запропонувала:
Щоб навчити дитину самостійно витирати ніс, поставте на столик поруч з її дзеркальцем невеликий кошик із паперовими носовими хустками, складеними вчетверо. Візьміть хустку і покажіть, як ви витираєте ніс. Розгорніть хустку, складену квадратом, так, щоб вийшов прямокутник, двома руками прикладіть його до обох ніздрів. Обережно висякайтеся, затискати одну ніздрю не слід: це може привести до того, що слиз піде вгору по носовому каналу, збільшуючи ризик інфекції. Проведіть пальцями по ніздрях зверху вниз і зведіть пальці двох рук разом. Хустка знову складна вчетверо. Промокніть ніздрі по краях використаною хусткою. Поставте невеличку сміттєву корзину для використаних хусток поруч зі столиком або низькою полицею, де лежать чисті хустки, складені вчетверо. Спільне складання хусток - корисне щоденне заняття для матері й дитини або дитини зі старшим братом або сестрою.

Ви побачите, що процес чистки носа маленьких дітей захоплює. Навіть п'яти- і шестирічки - стежать за тим, як ми вчимо їх сякатися. Це, на наш погляд, відбувається тому, що часто батьки забувають навчити дітей самостійно проводити цю необхідну процедуру. У результаті діти самі вчаться витирати ніс, але, як правило, роблять це дуже невміло, хапаючи хустку за хусткою і розмазуючи слиз по обличчю. Сякання - це процес, дуже простий для дорослих і складний для дітей. Яскравий приклад того, як ми несвідомо негативно впливаємо на дитину: спочатку ми постійно робимо це за неї, поки їй не виповниться п'ять або шість років. І раптом, коли вона починає ходити в дитячий садок або в перший клас, ми очікуємо, що вона зможе витирати ніс самостійно, вміло і з легкістю, як за помахом чарівної палички, без будь-якої попередньої підготовки.

Фото - 1913 рік. Хвилинка гігієни - чистимо носики.

Подивіться відео з Євгеном Комаровським щодо правильного сякання:

"Щоб виховати дитину, - треба її знати, щоб її знати, - треба за нею спостерігати, а щоб за нею спостерігати, - треба дати їй свободу".

Марія Монтессорі

Цей запис оприлюднено у Діти та дорослі, На допомогу студентам, Новини та події, Цитата тижня і позначено дитина дошкільного віку, Марія Монтессорі о автором .

31 серпня 2017 року доктору Марії Монтессорі,

виповнилося б 147 років!

Це одна з видатних педагогів, які домоглися міжнародного визнання. Свідченням цього є відоме рішення ЮНЕСКО (1988 р.), що стосується тільки чотирьох педагогів, які визначили спосіб педагогічного мислення в ХХ столітті. Це - американець Джон Дьюї, німець Ґеорґ Кершенштейнер, італійка Марія Монтессорі та радянський педагог Антон Макаренко.

Марія Монтессорі пішла з життя в 1952 році, але її унікальний метод вільного виховання дітей у спеціально організованому середовищі є актуальним і в сьогоденні, і час над ним не владний.

Метод М. Монтессорі визнано освітянською спільнотою ефективним, як і за життя автора. Усе геніальне дійсно просто - у своїх текстах М. Монтессорі виклала філософські та психологічні ідеї, програму саморозвитку дитини, а також принципи підготовки педагогів для такої нетрадиційної роботи як заняття з дітьми за її методом.
З днем народження, Маріє Монтессорі!
Більш детально про Марію Монтессорі можна почитати тут:

Марія Монтессорі - видатна жінка ХХ століття

Цей запис оприлюднено у Матеріали до дисципліни "Історія дошкільного дитинства", На допомогу студентам, Новини, події і позначено Марія Монтессорі, метод Марії Монтессорі о автором .

Джерело:
Монтессори М., Стэндинг Э.М. Революция Монтессори в образовании. - М. :
Благотворительный фонд "Волонтеры", Береста, 2015. - 240 с.

Книга є перекладом "The Montessori Revolution in Education", яка вперше вийшла в 1962 році в США. Її автор, Е.М.Стендінґ, керівник Центру з навчання Монтессорі-педагогів (Seattle University, USA), аналізує і коментує найважливіші принципи Монтессорі-методу і успішність їх застосування в Монтессорі-школах Америки і деяких країн Європи.

Список особливостей методу Монтессорі, складений Едвіном Мортімером Стендінґом - педагогом, однодумцем і близьким другом Марії Монтессорі. Характерні риси методу, перераховані Стендінґом, наочно ілюструють, чому система Монтессорі успішно використовується впродовж майже століття і, найголовніше, дійсно працює.

1. Метод заснований на багаторічних дослідженнях і невпинних спостереженнях за характером дитини геніальним педагогом ХХ ст., якого не було з часів Фрьобеля.

2. Використання методу довело його універсальність. У межах одного покоління він був успішно апробований на дітях майже всіх цивілізованих країн. Раса, колір шкіри, клімат, національність, соціальний стан, тип культури - все це не впливає на результат запровадження цього методу.

3. Метод показав нам дитину як людину, яка любить інтелектуальну роботу; вона обирає її спонтанно і виконує з глибокою радістю.

4. Метод заснований на нагальній потребі дитини навчатися через діяльність. На кожній стадії психічного розвитку дитина забезпечується відповідними заняттями, за допомогою яких розвиває свої здібності.

5. Поряд із тим, що метод передбачає максимум спонтанної діяльності дитини, проте він дозволяє досягти того ж рівня знань або навіть більш високого рівня, ніж у межах традиційної системи навчання.

6. Хоча цей метод виключає необхідність чинити тиск на дитину за допомогою заохочень і покарань, він має більш високий рівень дисципліни, ніж попередні методи виховання.

7. Метод заснований на глибокій повазі до особистості дитини і не допускає домінуючого впливу дорослого, залишаючи місце для розвитку біологічної незалежності дитини. Однак дитині надається значна частка свободи (але не вольності), яка складає основу цієї дисципліни.

8. Метод дозволяє вчителю займатися кожною дитиною індивідуально і спрямовувати її діяльність відповідно до її індивідуальних запитів.

9. Кожна дитина працює відповідно до свого внутрішнього ритму. В результаті дитину, яка швидко засвоює матеріал, не стримують діти, які відстають, а останні - не намагаються наздогнати першу, безнадійно намагаючись освоїти те, що їм ще не під силу. Перш ніж покласти наступний камінь у будівництво інтелектуальної системи, попередній "якісно і ґрунтовно закріплюється".

10. Метод не передбачає створення змагального духу в дітей і усуває низку його згубних результатів. Більш того, на кожному кроці він надає дітям нескінченні можливості для взаємної допомоги, яку діти з радістю надають один одному і з вдячністю приймають.

11. Оскільки дитина працює з матеріалом, який вона обирає сама, вона працює без примусу, ні з ким не змагаючись. Вона не наражається на небезпеку перенапруги, не відчуває почуття неповноцінності й не отримує ніяких інших негативних вражень, які могли б стати мимовільною причиною глибокого психічного розладу в її подальшому житті.

12. Нарешті, метод Монтессорі розвиває особистість дитини в цілому: не тільки її інтелектуальні здібності, а й здібності міркувати, виявляти ініціативу і робити самостійний вибір; він розвиває емоційну складову особистості. Завдяки тому, що дитина живе як вільний член реальної соціальної спільноти, у неї розвиваються фундаментальні соціальні якості, які виформовують основу свідомого громадянина суспільства.

Цей запис оприлюднено у Матеріали до дисципліни "Історія дошкільного дитинства", На допомогу студентам і позначено Марія Монтессорі, Стэндинг Э.М. о автором .

М'яч ТАКАНЕ - це Монтессорі- посібник для дітей першого року життя.

М'яч розвиває координацію дитини і стимулює її до руху. Зробити це посібник своїми руками просто.

Відео про м"ячі Такане:

Дотримуйтесь покрокової інструкції, і у вас все вийде: http://amp.gs/YvAd
Детальніше про м'ячі ТАКАНЕ написано тут:
http://amp.gs/YvAO Автор: Юрій Фільов

Фабрику Нінхаус в м. Зельхем (Нідерланди) для виробництва матеріалів і дидактичних посібників обрала сама Марії Монтессорі.

Саме ця фабрика задовольнила всі її високі вимоги до якості матеріалу. На території шоу-руму компанією Нінхаус організовано музей Марії Монтессорі, де відвідувачі мають можливість познайомитись із важливими етапами і подіями з життя цієї видатної жінки, доторкнутися до її педагогічної спадщини. У музеї можна побачити найперший матеріал фабрики, який придумала і з яким працювала власноруч Марія Монтессорі.

Сучасний асортимент фабрики сьогодні налічує більше тисячі найменувань. Щороку фабрика вдосконалює виробництво матеріалів, закуповуючи інноваційні машини і залучаючи найбільш висококваліфікований персонал. Наразі фабрика Нінхаус є світовим лідером у виробництві матеріалів. Якість і 100% знання та дотримання методики - це найголовніші переваги фабрики матеріалів і дидактичних посібників.

Цей запис оприлюднено у Матеріали до дисципліни "Історія дошкільного дитинства", Новини, події і позначено Марія Монтессорі, Фабрика інрашок і посібників М.Монтессорі Нінхаус в м. Зельхем (Нідерланди) о автором .

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Катерина Крутій

# data[].attributes.attachment_link.description
Часто-густо ми не помічаємо проростання в дітях найважливіших людських якостей і здібностей, які дає педагогіка М.Монтессорі. Така поведінка дорослого - це повага до дитини! Це відео про англійського принца Вільяма, у якого мама (принцеса Діана), працювала вихователькою в дитячому садку Монтессорі, і сам він разом з братом Гаррі такий сад і школу відвідував, а потім і діти Вільяма та Кейт пішли до садочка Марії Монтессорі.

# data[].attributes.attachment_link.title
Система Монтессорі | Сьогодні 31-го серпня виповнюється рівно 145 років - відтоді як народилася жінка, котра здійснила справжню революцію у педагогіці - Марія Монтессорі. Її... | By Київ Ранок | Facebook

# data[].attributes.attachment_link.description
143 views, 4 likes, 0 loves, 0 comments, 4 shares, Facebook Watch Videos from Київ Ранок: Сьогодні 31-го серпня виповнюється рівно 145 років - відтоді як народилася жінка, котра здійснила справжню...

# data[].attributes.headline
Методика Монтессорі вдома: як організувати простір для дитини

# data[].attributes.subject
Методика Монтессорі вдома: як організувати простір для дитини

# data[].attributes.attachment_caption
Василь Сухомлинський. #Біографія

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Татусеві казки

# data[].attributes.attachment_link.title
Василь Сухомлинський. #Біографія

# data[].attributes.headline
Народився Василь Оле

# data[].attributes.body
Народився Василь Олександрович Сухомлинський 28 вересня 1918 року в селі Василівці (тепер Кіровоградська обл) в бідній селянській сім’ї. Тут минули його дитинство й юність. Він вчився в рідному селі у школі і в 1933 році закінчив семирічку. Влітку 1933 року мати провела молодшого сина Василя до Кременчука. Спочатку Василь Сухомлинський вчився в медичний технікум, але незабаром пішов звідти, вступив на робочий факультет, достроково закінчив його і був прийнятий до педагогічного інституту. З 1935 р. починається педагогічний шлях В. О. Сухомлинського.

# data[].attributes.attachment_caption
20 висловлювань В.О. Сухомлинського про виховання

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Перейти до вмісту

# data[].attributes.attachment_link.title
20 висловлювань В.О. Сухомлинського про виховання

# data[].attributes.attachment_link.description
Пропонуємо вашій увазі добірку влучних висловлювань видатного українського педагога Василя Олександровича Сухомлинського. Його мудрі слова заставляють замислитися і направляють на вірний шлях у вих…

# data[].attributes.attachment_caption
Василь Сухомлинський цікаві факти - Dovidka.biz.ua

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Автор J. G. (Джей Джи)

# data[].attributes.attachment_link.title
Василь Сухомлинський цікаві факти - Dovidka.biz.ua

# data[].attributes.attachment_link.description
Цікаві факти з життя Василя Сухомлинського, його біографії Ви дізнаєтесь в цій статті. Василь Сухомлинський цікаві факти Василь Сухомлинський (1918-1970) — український радянський педагог, публіцист, письменник, поет. Народився Василь Сухомлинський в селі Василівці в бідній селянській сім’ї. В родині…

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Дерево Казок

# data[].attributes.attachment_link.title
Казки Василя Сухомлинського ᐈ Читати онлайн на Дерево Казок

# data[].attributes.attachment_link.description
Читати онлайн 【Казки Василя Сухомлинського】 українською мовою ❤️ Більше 3 500 народних і авторських казок на проекті ⏩ Дерево казок

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Нова українська школа | Веб-ресурс НУШ

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"Інженером можна стати за п'ять років, учитись на людину треба все життя" - автор всім відомої фрази Василь Сухомлинський за своє життя не дав жодного інтерв'ю. Василь Олександрович, засновник новаторської гуманістичної педагогіки, написав понад 600 наукових педагогічних праць, серед яких - "Серце віддаю дітям", "Сто порад учителеві", "Як виховати справжню людину". Основою концепції Сухомлинського є повага і довіра до дитини, визнання її унікальності та права на власний вибір. Ця ідея є особливо актуальною в умовах реформування освіти. Як відповів би Сухомлинський на сучасні виклики, що стоять перед українською освітою? "Нова українська школа" пошукала відповіді в його педагогічних працях і уявила, яким було б інтерв'ю з ним.
- Як, на вашу думку, людина має зрозуміти, що вона може працювати з дітьми?

Якщо у вас з'явилася мрія працювати з дітьми - перевірте, випробуйте себе. Попросіться побути вихователем групи діточок у молодшому класі. Ось перед вами, до прикладу, сорок малят - з першого погляду вони здадуться вам дуже схожими одне на одного навіть зовнішністю, але вже на третій, четвертий, п'ятий день, після кількох зустрічей з дитячим колективом, після кількох походів у ліс, у поле ви переконаєтеся, що кожна дитина - це цілий світ, неповторний і своєрідний.

Якщо цей світ відкриється перед вами, якщо в кожній дитині ви відчуєте її індивідуальність, якщо у ваше серце постукають радощі й прикрощі кожної дитини й вілгукнуться вашими думками, турботами, тривогами, - сміливо вибирайте своєю професією благородну вчительську працю, ви знайдете в ній радість творчості.

- А якщо перша спроба має не такі позитивні результати - можна забути про роботу з дітьми?

Інколи треба зачекати з рішенням, дати "відстоятися" почуттю. Якщо у вас викликає досаду й серцебиття кожна дитяча витівка, якщо вам здається, що діти вже дійшли краю, що треба робити щось надзвичайне, вживати якихось "пожежних" заходів - сім разів зважте, чи бути вам педагогом. Вам не бути вихователем, якщо у вас будуть нескінченні конфлікти з дітьми. Уміння погасити конфлікт насамперед розумінням того, що ви маєте справу з дитиною, - це вміння виростає з глибокого кореня, який живить педагогічне покликання, з розуміння й відчування того, що дитина - істота, яка повсякчас змінюється.

- Що б ви порадили молодим педагогам, які тільки починають учительську кар'єру?

Якою б кипучою, невгамовною працею не були наповнені роки молодості, у цю пору слід знаходити час для того, щоб збирати педагогічну мудрість. Як би легко не було вам дістати в бібліотеці будь-яку книжку, однаково створюйте власну бібліотеку. Мої книжки - мої вчителі життя, до них я щодня звертаюся із запитанням "як жити"? Як бути взірцем для моїх вихованців?

Раджу своїм молодим колегам щомісяця купувати книжки: 1) з проблем науки, основи якої ви викладаєте; 2) про життя і боротьбу людей, образи яких є прикладом для молоді; 3) з психології - про душу людини, особливо дитини, підлітка. Нехай у вашій бібліотеці будуть ці три відділення.

Поповнюйте свою бібліотеку психологічною літературою. Коли я чую або читаю слова "індивідуальний підхід до людини", вони завжди пов'язуються в моїй свідомості з іншим поняттям - думанням. Виховання - це передусім жива, допитлива думка, що перебуває в пошуці. Без думки не можна уявити відкриттів і знахідок - нехай маленьких, з першого погляду непомітних, - але без них немає педагогічної творчості.

Пам'ятайте, що кожна з безлічі закономірностей психіки виражається в тисячах життєвих доль. Я переконаний, що після закінчення педагогічного вишу людина стає справжнім майстром педагогічної праці лише за тієї умови, коли протягом усього життя вивчає психологію, поглиблює свої психологічні знання.

- Вчительська робота - нелегка. Як запобігти професійному вигоранню під час щоденної виснажливої роботи та зберігати мотивацію і натхнення?

Наша праця відбувається у світі дитинства - ось про що не можна забувати ні на хвилину. А це -особливий, ні з чим не порівнянний світ. Треба знати його, але цього замало. Треба вжитися у світ дитинства; якщо хочете - у кожному вчителеві повинна сяяти й ніколи не згасати маленька іскорка дитини. У вчителів, які не вміють бачити й відчувати світ дитинства з його складною емоційною гармонією, часто спостерігаються неврогенні розлади, серед них найнеприємнішим і грізним буває виснаження нервових сил.

- І педагог ніколи не має сердитися на дітей?

Немає в дитині нічого такого, що вимагало б від педагога жорстокості. Мені ненависна скрипуча підозрілість по відношенню до дітей, ненависна формалістична регламентація вимог і заборон. Це не проповідь нехлюйства і "вільного виховання", а тверде переконання в тому, що добро, ласка, любов по відношенню до дитини - не абстрактні, а людяні, реальні, пройняті вірою в людину, - це могутня сила, здатна затвердити в людині все прекрасне.

Я тисячу разів говорив, що взаємна доброзичливість вчителя і дітей - це якнайтонші нитки, що сполучають серця. Завдяки ним, - відмітьте, це дуже важливо - людина розуміє іншу без слів. Багато років роботи в школі переконали мене, що якщо я доброзичливий до дітей і виховав у них доброзичливість, вони щадять моє серце і мої нерви, розуміють, коли в мене важко на душі, коли мені важко навіть говорити. Відчуваючи мій стан, діти навіть говорять тихо, уникають шуму, прагнуть дати мені якомога більше спокою і на уроках, і на перервах.

У цьому взаємному відчутті серця, в умінні читати в душі людину - невичерпне джерело вашого здоров'я. Але тут ми вступаємо в особливу сферу шкільного життя - у сферу, про яку дуже мало говорять, але про неї треба говорити. Йдеться про саму суть доброзичливості як про один з найважливіших аспектів емоційного виховання.

- Що ж, по-вашому, доброзичливість?

Я розумію, що легко сказати: "Будьте доброзичливі". Але доброзичливість треба виховувати, і виховується цей стан душі лише тоді, коли він - взаємний. Тобто, коли педагог бажає добра учневі, а учень - педагогові.

Якщо кожна дитина в класі для вчителя - не рядок і номер у класному журналі, а жива людина, особа, неповторний людський світ, - можете бути впевнені: серце підкаже вам, що робити, якщо в дитини біда. Це веління серця - доброзичливість у дії.

Доброзичливість учитель спрямовує, насамперед, на розумову працю дитини. Бажати добра в розумовій праці - означає розуміти всі сильні й слабкі сторони дитини, відчувати тонкощі її розумової праці. Ваша доброзичливість як могутній засіб виховання діє до тих пір, поки вашому вихованцеві хочеться бути хорошим, поки в нього є і постійно розвивається відчуття власної гідності.

Чому часто вже в першому класі з'являються "неуспішні", такі, що відстають, а в другому і третьому - іноді вже можна зустріти тих, на яких учитель "махнув рукою"? Тому що немає індивідуального підходу до дітей у найважливішій сфері шкільного життя - у сфері розумової праці.

Уявімо собі, що всіх семирічних дітей, які тільки що стали школярами, примусили виконувати одну і ту ж фізичну працю - наприклад, носити воду. Один приніс п'ять відерок - і видихався, а інший може і двадцять принести. Примусь слабеньку дитину принести двадцять відерок - це надірве її сили, вона завтра вже нічого не зможе робити, а то і захворіє.

Так само неоднакові й дитячі сили, необхідні для розумової праці. Один сприймає, осмислює, запам'ятовує швидко, зберігає в пам'яті довго і міцно; в іншого ж розумова праця відбувається по-іншому: матеріал сприймається поволі, пам'ять зберігає знання недовго і неміцно, хоча надалі - це трапляється нерідко - саме цей учень досягає значніших успіхів в ученні, в інтелектуальному розвитку, ніж той, хто вчився на перших порах краще.

Немає абстрактного учня, до якого можна було б прикласти механічно закономірності навчання і виховання. Немає єдиних для всіх школярів передумов успіхів в ученні. І саме поняття "успіхи в ученні" - річ відносна: в одного показником успіхів є "п'ятірки", для іншого і "трійка" - велике досягнення. Уміння правильно визначити, на що здатен кожен учень у певний момент, як розвивати його розум надалі, - це важливий додаток до педагогічної мудрості.

У суспільстві є думка: гарні оцінки - гарна дитина; оцінки "не ті, що треба", - отже, й учень "не дотяг до рівня". У цьому дивному педагогічно неграмотному погляді зникає людина як гармонійна єдність багатогранних рис, якостей, здібностей, нахилів.

Цей погляд, на жаль, проник у багато сімей, у суспільне життя. Неправильно вважати, що умовна трійка - це ознака слабких, нікчемних знань. Час твердо сказати нам самим собі: трійка - це характеристика задовільних знань. До речі, якщо в усіх учителів буде правильний погляд на ці речі, зникне окозамилювання - незадовільні знання не оцінюватимуться трійкою, як це, на жаль, трапляється в багатьох випадках. І батьки не вимагатимуть від своїх дітей неможливого: адже не в усіх однакові здібності, одному легко навчатися на "5" і на "4", а для іншого й оцінка "3" - значний успіх.

- Зараз відбуваються суперечки щодо того, чи вчитель має лише навчати, а виховувати мають батьки. Водночас, соціологічні дослідження говорять про те, що працевлаштовані батьки в середньому приділяють вихованню дитини лише 16 хвилин на добу, а у вихідні - півгодини. На вашу думку, чи має вчитель у школі виховувати своїх учнів?

Не забувайте, що справжнє виховання - це самовиховання. Треба створити таке спілкування вихователя й вихованців, щоб кожне слово, звернене до юних серця й розуму, пробуджувало внутрішні сили, викликало внутрішню роботу розуму, спрямовану на самопізнання й самовдосконалення.

Якщо ж людина на кожному кроці відчуває й розуміє, що її виховують, - здатність до самопізнання й самовдосконалення притупляється. У людини зароджується думка: яким мені бути й що мені робити - про це подумають дорослі. А моя справа - чекати порад і вказівок. Або ж, навпаки, людина виявляє жорсткий супротив. Тому слід створювати такі умови, в яких дитині комфортно та цікаво саморозвиватись.
За матеріалами: В.О. Сухомлинський. Сто порад учителеві. Вибрані твори в п'яти томах. Ревіде Зіятдінова, спеціально для "Нової української школи" Колажі: Крістіна Віслянська

# data[].attributes.attachment_link.title
Забута українська школа Сухомлинського. Уявне інтерв'ю з легендарним педагогом | Нова українська школа

# data[].attributes.attachment_link.description
"Інженером можна стати за п'ять років, учитись на людину треба все життя" - автор всім відомої фрази Василь Сухомлинський за своє життя не дав жодного інтерв'ю. Василь Олександрович, засновник новаторської гуманістичної педагогіки, написав понад 600 наукових педагогічних праць, серед яких - "Серце віддаю дітям", "Сто порад учителеві", "Як виховати справжню людину".

# data[].attributes.attachment_link.title
Реформація та Освіта. Ян Амос Коменський

# data[].attributes.attachment_link.title
Велика дидактика. Ян Амос Коменський

# data[].attributes.attachment_link.title
Михайло Драгоманов – видатний український вчений, культурний і громадський діяч (студенти ПФ НПУ)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Телекомпанія М-студіо

# data[].attributes.attachment_link.title
«Загадковий Духнович». Історія відомого закарпатського педагога

# data[].attributes.headline
Афоризми Олександра Духновича

# data[].attributes.subject
Афоризми Олександра Духновича

# data[].attributes.headline
Біографія Олександра Духновича

# data[].attributes.subject
Біографія Олександра Духновича

# data[].attributes.body
(1803-1865)
Добу, в якій жив і творив один із визначних діячів-культорологів на Закарпатті Олександр Духнович, дослідники називали церковнослов’янськоруською. Одні письменники виступали з вимаганнями вживати в літературі церковнослов’янську мову, другі, як і О. Духнович, обстоювали „руську”, треті обороняли народну мову. О. Духнович виступав за релігійну і народну єдність, показав приклад змагання підкарпатських русинів до культурно-просвітньої та релігійної єдності з галичанами.
Духнович Олександр Васильович народився 24 квітня 1803 р. В с. Тополя в сім’ї священника. Письменник згадував, що по смерті батька дід розкрив йому таємницю їхнього роду: нібито один з предків був Черкаським князем, служив Петрові І, але, будучи замішаним у якійсь ворохобі проти царя, змушений був тікати. Таким чином і опинився в с. Тополя, там назвався Духновичем, став дякувати, згодом висвятився в Мукачеві на священника. Наскільки ця версія правдоподібна, сьогодні важко сказати. У новіші часи історією роду Духновичів займався вчений Іван Панькевич, який розшукав чимало документів про те, що рід Духновичів проявляє себе на Закарпатті в середині XVIII ст.
По закінченні сільської школи (1813) навчався в Ужгородській нормальній школі, гімназії. Після раптової смерті батька в сім’ї залишилося шестеро дітей, і Олександр, що був другим сином, хоч і мріяв „присвятити себе студіям землемірства”, був змушений послухатися матері й зайнятися богословськими студіями. Після філософських студій в Кошіцях та богословської семінарії в Ужгороді О. Духновича посвячено по целібату (неодруженим) у священики. Призначили його архіваріусом єпархіальної канцелярії в Пряшеві. Тут юнак жив у матеріальній скруті, і доведений майже до відчаю, наприкінці жовтня 1830 р. Подався до Ужгорода. Місцевий єпископ, котрий знав молодого Духновича ще з семінарії, радо привітав скитальця й призначив його священиком Мукачевської єпархії. Але пряшівський єпископ не давав згоди на звільнення, і О. Духнович фактично зостався без шматка хліба. Допоміг йому віцежупан Ужгородської жупи Степан Петровай: він найняв Духновича для навчання свого семирічного сина. В помешканні С. Петровая Духнович мав заробіток і харч протягом 1830- 1833 рр. Потім пряшівський єпископ Таркович змусив О. Духновича повернутися на старе місце под загрозою позбавлення сану священника. Через якийсь час його переводять до Біловежі, де він замешкав чотири роки, займаючись крім основної роботи вивченням ботаніки, городництвом.
23 квітня 1838 р. новопризначений єпископ Василь Попович запросив О. Духновича на посаду нотаріуса консисторії. Саме тут він опрацьовує численні архіви й багаті бібліотеки, збагачуючись знаннями. У січні 1844 р. його іменовано каноніком у Пряшеві, куди він переїжджає на постійне помешкання. Тут Духнович розгортає педагогічну культурно-освітню, літературно-видавничу діяльність. Цікавився станом та розвитком народної освіти, писав і видавав шкільні підручники, видав молитовник, записав твори усної народної творчості, писав і видавав літературні твори, організував перше літературне товариство закарпатських русинів-українців., видавав літературні альманахи, народні календарі, збирав предметі для майбутнього народнього музею, викладав російську мову, допомагав бідним студентам у навчанні. Був О. Духнович і депутатом до крайового сейму у Братиславі.
Революційні події 1848 -1849 рр. В Угорщині О. Духнович не сприйняв і не підтримав. Обстоював рівність і рівноправність усіх народів. 27 квітня 1848 р. „розлючені мадяри вхопили” Духновича як „якогось розбійника”; після 8-денного утримання в Кошиці його відпустили.
Помер Духнович 30 березня 1865 р. в Пряшеві, де й похований.

# data[].attributes.headline
Факти з життя греко-католицького священика-просвітника

# data[].attributes.subject
Факти з життя греко-католицького священика-просвітника

# data[].attributes.body
Перша стаття Олександра Духновича побачила світ у часописі «Зоря Галицька» (1849).

Перший народний календар Духновича вийшов у Галичині («Поздравленіе русинов на Новий год» 1850).

Перша і єдина друкована за життя п’єса Духновича «Добродітель превишает багатство» вийшла в Галичині (Перемишль, 1850).

У Галичині вийшли такі основоположні праці Духновича, як «Народная педагогія в пользу училищ і учителей сельских», «Краткій землепис для угорських Русинов», «Состояніе Русинов в Угорщині», «Правила чина св. Василія Великого в Угорщині».

Найпопулярнішу книжку Духновича «Хліб душі» (молитви і пісні для християн східного обряду) за 25 років перевидавали вісім разів. Ізних шість разів – у Галичині.

Найтісніше листування в Духновича було з відомим галицьким діячем Яковом Головацьким.

Свої основні рукописи Духнович заповів на зберігання саме галичанам. Зокрема, збірку прозових та поетичних творів, етнографічне дослідження «О народах Крайнянских, или Карпатороссах угорских», філософську працю «Естественно духовния рассужденія», які подарував Руському народному дому у Львові, про що свідчить і його власноручний напис. Великою мірою завдяки цьому вони збереглися й дійшли до наших днів.

Найбільше некрологів на смерть Духновича опублікували галицькі часописи. Чотири повідомлення вийшли у Львові, три – у Відні і два – у Будапешті.

Найбільше нарисів і досліджень про Духновича у перші 25 років по його смерті з’явилось у Галичині. Таким чином, саме тамтешня громадськість стала першим популяризатором закарпатського будителя.

Галичанам Духнович подарував єдиний свій прижиттєвий портрет.

# data[].attributes.headline
Денник будителя

# data[].attributes.subject
Денник будителя

# data[].attributes.headline
Календар Духновича

# data[].attributes.subject
Календар Духновича

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Даша Левченко

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Роман Офіцинський

# data[].attributes.attachment_link.title
Роман Офіцинський. Олександр Духнович. Русини. Закарпаття. 9 грудня 2017 року

# data[].attributes.headline
Пам'ятник Олександру Духновичу

# data[].attributes.subject
Пам'ятник Олександру Духновичу

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
О.В. Духнович, як і його попередник Г.С. Сковорода, вважав, що виховання має враховувати природу дитини. Він закликав учителів, батьків глибоко вивчати природні особливості дітей, виявляти сили, надані їм природою, і, не чинячи опору, сприяти всебічному їхньому розвитку: "щоб сили людські, тілесні і духовні, природою людині надані, з молодості . зберегти і удосконалювати". Особливо педагог наполягає на врахуванні вікових особливостей і будови тіла учнів при залученні їх до фізичної і, зокрема, аграрної праці.

У зв'язку з тим, що діти не однакові за природою, вони потребують індивідуального підходу, "адже від натури деякі діти схильні суттю на деякі витівки". У такому разі педагог зобов'язаний вживати засобів, якими б розвивалися бажані й гальмувалися негативні якості. При цьому Духнович застерігає вихователя від того, "щоб пристрастями тими не нашкодив, але ще примножив і збільшив в учневі такому ."

Розглядаючи природу як чинник, що визначає природні нахили людини, її задатки до фізичного та інтелектуального розвитку, педагог підкреслює, що сам розвиток значною мірою залежить від системи вправ і наставляння, або виховання. Останнє має враховувати природу дитини і сприяти саморозвиткові, вдосконаленню природних обдарувань.

Обстоюючи принцип природовідповідності, О.В. Духнович дбає про рівномірний розвиток фізичних і духовних сил дитини, наголошує на тому, щоб ці "сили завжди в рівномірності були".

Забезпечити повноцінне тілесне і духовне зростання дітей може народна школа, головним завданням якої є виховання високоморальної, працьовитої, добродійної людини. Саме тому серцевиною педагогіки О.В. Духновича є ідея народності, яка полягає в тому, щоб виховувати в дітях людяність, людинолюбство, доброчинність.

"Настанови, - писав О.В. Духнович, - прямий кінець або прямий напрямок хай буде людство, або, як мовиться, людськість, людинолюбство, поскільки людство в цивільному житті є найбільша доброчесність ." Таких людей може виховати рідна школа, духовно багата сім'я.

Педагог вважав, що у процесі навчання діти мають засвоювати реальні знання. Сільські діти мають користатися ними у своїй праці на землі, при опануванні певними ремеслами і видами діяльності. Тобто О.В. Духнович обстоював реальні знання, але водночас дбав і про те, щоб у процесі пізнання у дітей розвивалися пізнавальні можливості. Цій меті були підпорядковані розроблені педагогом навчальні плани для першого і другого класів початкової школи, а також зміст згаданих вище підручників. Укладаючи їх, як і весь зміст початкової освіти, О.В. Духнович дотримувався дидактичних принципів: наочності, доступності та посильності, активності в навчанні, ґрунтовності та міцності знань тощо.

Щоб "людину і людство влаштовувати", народна школа має бути осередком духовної культури. Навчаючись у школі, діти мають засвоїти релігійну і народну мораль, яка зміцнює духовні сили, прищеплює любов до рідної землі й не дозволяє вихованцеві вбиратися у "чуже пір'я". О.В. Духнович щиро вірив у те, що шляхом поширення освіти поліпшується мораль людей, а це, у свою чергу, робить суспільство гуманнішим і веде до злагоди та згоди в ньому.

Джерелами і засобами морального удосконалення дітей педагог вважав вітчизняну історію, народні пісні, звичаї народу, гідні для наслідування приклади дорослих, доцільно підібрані заохочення та покарання тощо.

У процесі виховання, на думку О.В. Духновича, повинен мати місце широкий вибір методів впливу в гармонійному їх поєднанні, бо "слова вчать, а приклади приваблюють". Особливу роль у зростанні молоді він надає прикладу старших: батьків, учителів, яких застерігає від необачних вчинків, закликає до мудрості та виваженості в діях. О.В. Духнович наводить сентенцію про те, що "діти розбещених батьків теж розбещеними бувають, а розбещений учитель всіх дітей розбещеними зробить і замість доброчесності розплодить злонравність і розбещеність у цілому суспільстві". Педагог надіється на усвідомлення дорослими свого призначення в родині, школі, у цілому в житті.

Як важливий засіб виховання педагог розглядав залучення дітей до праці, через яку вони набували реальних знань. Він визначає широке коло трудових обов'язків дітей, виконання яких узгоджується із їхніми фізичними можливостями (робота в саду, на городі, у дворі тощо). "Землеробство для людини є природною вправою, воно . сили зміцнює, розум розвиває, також приносить користь людині. Для того також потрібно їсти, щоб всюди до школи належала більша загородка (город) або сад, в якому діти могли привчатися до науки правильного землеробства впражнялися ."

О.В. Духнович слідом за Г.С. Сковородою приділяв увагу проблемі зайнятості дітей. На його думку, вони повинні завжди займатися корисними справами, дозвілля їхнє має бути доцільним і розумним, інакше неробство призведе до пустослів'я, ліні, непокори, злих вчинків тощо. Отже, виховання має здійснюватися продумано й за певною системою.

Особливо важливу роль у зростанні громадянина О.В. Духнович надавав народному вчителеві. Вчитель повинен всебічно знати і розвивати особистість учня. Для цього він має добре знати анатомію і фізіологію дитини, її вікові особливості й можливості, закономірності їхнього розвитку. О.В. Духнович вважав вчителя тією особою, яка ростить і формує патріота свого народу і краю. Тому вчитель, на його думку, має у дітях "народолюбіє возбудити" і в серцях їхніх закріпляти любов до своєї народності. Для цього треба використовувати всі засоби: поетичне слово, історичні твори і бувальщину, народну пісню, що збуджує любов до рідного краю, тощо.

Учителів О.В. Духнович називає просвітителями народу, його сіллю. Діяльністю вчителя має бути знищено зло і процвітати доброчинність. На думку педагога не кожна людина може бути наставником. Ним є той, хто має природні нахили, добре знання предметів та навчання дітей. У "Народной педагогии в пользу училищ й учителей сельских"

О.В. Духнович виставляє такі вимоги до вчителя:

1. Той, хто бажає вчити, повинен мати справжнє покликання до цієї служби.

2. Повинен мати добрі і правильні знання і відомості з того предмета, який хоче викладати іншим.

3. Повинен мати чистий і непорочний норов і процвітати доб-рочесностями.

4. Повинен бути від природи лагідним, поважним, з повним характером муж.

5. Повинен учнів своїх любити і їхню любов також для себе заслужити.

6. Від природи треба йому володіти легким, зрозумілим способом викладання.

7. Повинен мати потрібні засоби для навчання і наставляння.

8. Повинен добрий порядок поважати.

Хто цих властивостей, від природи дарованих, не має, той не принесе у педагогічній сфері ніякої користі, і краще йому відмовитися від цієї служби, ніж коли-небудь жахливо відповідати за недоліки і бути навіки покараним".

Погляди О.В. Духновича на освіту, інтелігентність (цивілізованість) не втратили свого історичного, пізнавального і виховного значення. Багато влучних висловлювань мудрого просвітителя перейшли до скарбниці народної пареміографії. Наприклад, такі афоризми:

"Багато листя на дереві - мало плодів; багато бесіди - мало розуму".

"Де сови гучать і скрегочуть сороки, там соловей мовчить".

Олександр Духнович був, по суті, засновником етнопедагогіки у загальноукраїнському масштабі, основні принципи якої сформулював у "Народной педагогії в пользу училищ и учителей сельских".

Він заклав основи закарпатоукраїнської етномедицини ("Домашній лікар", "Наказ врачебний", "Рецепт к отвращению разних болізней і к достиженію глубокой старості"), чимало зробив і в утвердженні народної кулінарії ("О препитаніи в нужді", "Хліб із пирниці", "Брашно із свербигузи", "Леквар із бузинових, земляничних й речничних ягод").

Педагогічна творчість О.В. Духновича та його послідовників не втратила своєї актуальності й сьогодні, є перлиною вітчизняної педагогічної думки.

# data[].attributes.attachment_link.title
Педагогічні ідеї О.Духновича

# data[].attributes.attachment_link.description
О.В. Духнович, як і його попередник Г.С. Сковорода, вважав, що виховання має враховувати природу дитини. Він закликав учителів, батьків глибоко вивчати природні особливості дітей, виявляти сили, надані їм природою, і, не чинячи опору, сприяти всебічному їхньому розвитку: "щоб сили людські, тілесні і духовні, природою людині надані, з молодості .

# data[].attributes.attachment_link.title
Захаренко_Олександр_Антонович