# data[].attributes.body
Cântul al III-lea din Țiganiada funcționează ca o critică la adresa defectelor umane universale, precum lenea, dezordinea, superficialitatea și egoismul. Budai-Deleanu folosește stilul parodic al epopeilor clasice pentru a sublinia absurditatea încercărilor țiganilor de a se organiza pentru o misiune înaltă, într-o societate dominată de interese personale și lipsă de coeziune.

Prin această poveste eroi-comico-satirică, autorul critică nu doar slăbiciunile oamenilor de rând, ci și defectele colective ale societății, sugerând că, în absența unor valori autentice și a unui efort comun, orice misiune este sortită eșecului.

# data[].attributes.body
În Cântul al III-lea este episodul poveștilor cântate de Parpangel, un personaj pitoresc și comic. Parpangel este un fel de „bard” al taberei, un povestitor și cântăreț care, prin intermediul poveștilor sale, aduce o notă de umor și ironie, parodiind teme eroice și moralizatoare. Aceste povești sunt narate în stilul tradițional al epopeilor, dar conținutul lor este comic și parodic, oferind cititorului o perspectivă asupra absurdului, naivității și slăbiciunilor umane.

# data[].attributes.body
Povestea despre iubire evidențiază superficialitatea și absurditatea unor pasiuni. Parpangel cântă despre iubirea neîmplinită și încercările personajelor de a cuceri obiectul dorinței lor, subliniind astfel latura comică a atracției romantice și slăbiciunea umană în fața iubirii. Aceasta este o critică la adresa idealizării iubirii în literatură, arătând-o ca pe un fenomen adesea exagerat și lipsit de profunzime.

# data[].attributes.body
Această poveste explorează tema beției și tentația vinului, comparând plăcerea băuturii cu o experiență divină. Parpangel își imaginează vinul ca pe un dar ceresc, punând accent pe momentele de extaz și libertate pe care le oferă. Autorul parodiază ideea de viciu versus virtute, arătând cum oamenii aleg adesea plăcerea imediată, ignorând posibilele consecințe morale. Astfel, vinul devine un simbol al indulgenței și tentației ușor acceptate.

# data[].attributes.body
Ileana și Arghin sunt personajele unei povești de dragoste romantică, plină de idealuri și speranțe, care însă sfârșește într-un mod comic. Ileana reprezintă frumusețea pură, idealul feminin, în timp ce Arghin este îndrăgostitul romantic, gata să facă orice pentru a-și câștiga iubita. Totuși, finalul nu este eroic, ci ridicol, subliniind faptul că idealurile romantice sunt de multe ori impracticabile și absurde. Acest episod ironizează poveștile clasice de dragoste, arătând natura lor exagerată și adesea nerealistă.

# data[].attributes.body
Copila, deși la început pare lipsită de interes, îi cere lui Parpangel să cânte o melodie de jale. Copila contribuie la atmosfera comică prin faptul că povestea lui Parpangel este brusc întreruptă, iar ceilalți oaspeți rămân „fără músícă”. Acest episod adaugă un moment de încurcătură în narațiune, în stilul caracteristic operei. Astfel, ea creează o ocazie pentru ca țiganii să devină subiect de glumă și de vorbă, ilustrând haosul și dezordinea din poveste.

# data[].attributes.headline
5. Transformarea țiganilor într-o armată 

# data[].attributes.subject
5. Transformarea țiganilor într-o armată 

# data[].attributes.body
Aceasta este o poveste parodică despre eforturile lui Vlad Vodă de a organiza țiganii într-o armată disciplinată, gata să lupte împotriva turcilor. În realitate, încercarea de a-i transforma pe țigani în soldați este un eșec comic: ei sunt dezordonați, preocupați mai mult de distracții și libertate decât de disciplină. Acest episod ironizează ideea clasică de organizare militară, arătând că fără unitate și seriozitate, un astfel de grup este imposibil de controlat și de transformat într-o forță de luptă.

# data[].attributes.body
Povestea despre Vodă Vlad explorează figura istorică a lui Vlad Țepeș, însă într-o manieră ironică și parodică. În loc de un voievod temut și respectat, Vlad este înfățișat ca un lider care încearcă în zadar să impună ordine și disciplină unui grup care nu poate fi supus regulilor stricte. Se ilustrează astfel absurditatea eforturilor lui Vlad de a-i organiza pe țigani, subliniind contrastul dintre autoritatea strictă a voievodului și natura dezordonată a celor pe care încearcă să-i conducă. Aceasta este o critică la adresa autorității și a luptei pentru putere, sugerând că uneori autoritatea se lovește de zidul nepăsării.

# data[].attributes.body
Ele par să ofere o interpretare serioasă, dar intenția este de a ridiculiza sau de a satiriza personajele, evenimentele, sau chiar textele istorice și epopeice clasice.

În unele cazuri, notele de subsol oferă explicații despre anumite cuvinte, expresii sau referințe culturale specifice, care ar putea fi obscure pentru cititorii de atunci și chiar pentru cei de astăzi.

Budai-Deleanu introduce referințe la autori și lucrări fictive, ceea ce sporește efectul comic. Autorul citează surse inventate, imitând stilul scrierilor academice, dar cu scopul de a amuza și de a satiriza obiceiurile intelectuale ale vremii.

# data[].attributes.body
Ion Budai-Deleanu folosește notele de subsol pentru a adăuga un strat suplimentar de ironie și parodie. Aceste note par a fi comentarii academice sau istorice, însă conținutul lor este adesea amuzant, exagerat sau chiar fictiv.