# data[].attributes.body
Ацте́ки (самоназв. mēxihcah [meː'ʃiʔkaʔ]) — найбільший америндський народ Мексики, що прийшов у центральну частину країни з півночі в 12 столітті. Інша автентична назва ацтеків — мешіка[1]. Вважається, що в 1325 вони почали будувати свою столицю — Теночтітлан (на місці сучасного Мехіко). Теночтітлан поступово став столицею імперії, яка розкинулася далеко за межі Мексиканської долини.За власною легендою, ацтеки прийшли в Мексиканську долину з місцини, що називалася Ацтлан — звідси і назва народу. Ацтекська культура мала широку і складну мережу міфологічних і релігійних традицій, високорозвинене мистецтво, глибокі знання в різних галузях науки. Ацтеки доби імперії розмовляли мовою науатль, яку прийнято визначати як класичний науатль. Ацтеки створили велику кількість пам'яток власної літератури, більшість з котрих була знищена під час та після іспанського завоювання.

Імперія ацтеків була зруйнована під час Конкісти — вторгнення іспанців на чолі з Ернаном Кортесом у 1521 році. Велике значення в цьому зіграли декілька потужних епідемій у XVI столітті, так звані епідемії коколізлі, яки спричинили загибель 22-25 млн ацтеків.

Мова ацтеків — науатль — належить до юто-ацтекської родини мов. У теперішній час мовою науатль розмовляє більш ніж 1,5 мільйона людей, і деякі з них продовжують називати себе ацтеками, однак традиційно ацтеками називають тільки представників доколоніальної цивілізації.

Джерелами знань про культуру та історію ацтеків є археологічні знахідки в розкопках, ацтекські кодекси, записані на папері (який виготовлявся з кори різних видів фікусів і на мові ацтеків називався «аматль»)[2], свідчення очевидців на зразок Ернана Кортеса та Бернала Діаса дель Кастільйо, а також із описів 16 та 17 століть, написаних іспанськими священиками й самими ацтеками іспанською мовою або мовою науатль, як наприклад, флорентійський кодекс францисканського ченця Бернардіно де Саагуна.

У XII ст. ацтеки прийшли з півночі; в XV ст. створили свою державу, завойовану іспанськими колонізаторами в XVI ст.

Народи науа почали переселятися в Долину Мехіко в 6 ст., поступово витісняючи народи інших мовних груп. До 12 ст., коли в долину прийшли мешіка, там уже існувало кілька міст-держав. Спочатку мешіка зупинилися на пагорбі Чапультепек на західному березі озера Тескоко, але їх звідти витіснили. Їм дозволили поселитися на острові посеред озера, де вони 1325 року заснували місто Теночтітлан. За легендою на острові вони побачили орла, який упіймав змію, що було сприйнято як знамення, оскільки бог Віцилопочтлі пророкував їм таку землю. Батьківщина мешіка до заснування Теночтітлана достеменно невідома. Вони прийшли або з півночі Долини Мехіко, або ще далі з півночі, з території, яка в сучасну епоху належить США.

У 1376 мешіка вибрали свого першого тлатоані Акамапічтлі. До 1427 вони платити данину Ацкапоцалько, наймогутнішому на той час місту-державі в долині. У 1427 утворився Ацтецький потрійний союз, який здолав Ацкапоцалько наступного, 1428 року. Саме Потрійний союз відомий як Імперія ацтеків.

Потрійний союз утворився після вбивства тлатоані мешіка Чимальпопоку правителем Ацкапоцалько Мекстла. Наступник Чимальпопоку Іцкоатль об'єднав свої сили з вигнанцем Незауалькойотлем та тепанеками Тлакопана. Після перемоги над Ацкапоцалько Потрійний союз правив Долиною Мехіко до іспанського завоювання у 1520–1521. Він поступово розширив свою владу на великі території від Мексиканської затоки до тихоокеанського узбережжя. Водночас, дедалі більше зростало значення в союзі Теночтітлана.

Ернан Кортес прийшов до Теночтітлана на чолі великого війська, в якому іспанці складали тільки невелику частину. Кортес об'єднався із ворогами ацтеків із Тлашкали.

Падіння Теночтітлана не означало миттєвої загибелі мезоамериканської культури, але загін Кортеса був лише невеликим авангардом, за яким послідувало переселення в Америку значної кількості європейців. Європейці привезли з собою нові хвороби, до яких у індіанців не було імунітету. Епідемії віспи й тифу призвели до значного зменшення населення.

До колонізації ацтеки досягли високого рівня розвитку культури — мали піктографічне письмо, користувались сонячним календарем, створили визначні архітектурні споруди в містах. У ацтеків було розвинуте землеробство (на зрошуваних землях) і ремесла (гончарство, ткацтво тощо). Від ацтеків європейці довідалися про культури кукурудзи, какао, помідорів. Сучасні ацтеки не мають єдиної етнічної території. Більшість сучасних ацтеків — селяни, дрібні орендарі й наймити-пеони, які працюють у великих поміщицьких господарствах, частина зайнята на промислових підприємствах. Ацтеки належать до найменш оплачуваних і найбільш визискуваних верств мексиканського пролетаріату.

# data[].attributes.body
Майя були однією з мезоамериканських цивілізацій, відомих своєю передовою писемністю та дивовижними досягненнями в мистецтві, астрономії та архітектурі. Цікаві факти про майя – це чудова можливість дізнатися більше про великі стародавні цивілізації світу. Цивілізація майя відома завдяки своїй писемності, культурі, астрономії та архітектурним спорудам. Археологи досі ретельно вивчають спадщину майя, відкриваючи про неї все нові цікаві факти.

# data[].attributes.body
І́нки (однина — інка) — панівний рід народу кечуа («Сини Сонця»), що мешкав на території сучасного Перу та деяких інших країн і створив велику централізовану імперію зі столицею у місті Куско в Андах. Історично інками називали лише чоловічу частину роду правителів (жінок з роду називали пальями чи н'юстами, а палью-правительку — койя). Однак на сьогодні в побуті словом «інки» називають усіх підданих Синів Сонця. Імперія інків існувала досить короткий час — з 1438 до 1533 року. У 1533 році останнього правителя інків Атуальпу задушили іспанські загарбники.

Археологічні дослідження показують, що велику кількість цивілізаційних здобутків інки успадкували від попередніх цивілізацій, а також від підкорених ними сусідніх народів. До появи на історичній арені інків у Південній Америці існував ряд цивілізацій: Моче (або культура Мочика, відома своєю кольоровою керамікою та іригаційними системами), Уарі (або Варі, їхня держава була прообразом імперії інків), Чан-Чан (центр — місто Чимор, характерна кераміка та архітектура), Наска (відомі тим, що створили так звані лінії Наска, а також своїми системами підземних водопроводів, керамікою), Тіауанако (цивілізація міста Тіауанако з населенням близько 40 000, що розташовувалося на східному березі озера Тітікака), Чачапоя (Воїни Хмар, відомі своєю грізною фортецею Куелап, яку ще називають «Мачу-Пікчу півночі»).

Інки поклонялися Сонцю (Інті), як головному божеству. Правитель у інків вважався втіленням бога Сонця на землі, тому все, до чого він доторкався, спалювалося. У зв’язку з сонячним культом були дуже поширені різні вироби з золота.

Інки були чудовими ткачами. Дівчата змалечку навчались ткати вовняний одяг, збирати рослини, яких використовували як барвники.

В імперії Інків була налагоджена не тільки розвинена іригаційна мережа, а й розгалужена система доріг. Інки також користувалися поштоюІнки будували величні споруди з обтесаного каменя, при цьому не використовуючи цементу. Їх будівлі витримували сильні землетруси, характерні для Південної Америки.

Достовірних свідчень про появу народу інків немає, але те, що вони вперше з’явилися на берегах вищезгаданого озера, є незаперечним аргументом. Вчені висунули гіпотезу про те, що стародавні інки були нащадками більш ранньої андської цивілізації Тіуанако з центром в однойменному місті. Її розквіт припав на 700-900 роки н. е. За легендами інків, саме з Тіуанако був родом Манко Капак. Цей правитель, який керував державою інків близько 40 років, заснував столицю майбутньої імперії – місто Куско, що розташовувався в глибокій долині між двох гірських хребтів на висоті 3416 м над рівнем моря.

# data[].attributes.headline
Цікаві факти про ацтеківАцтеки — найбільший народ американських індіанців Мексики, що прийшов у центральну частину країни з півночі в 12 столітті.Ацтеки перейняли людські жертвоприношення від більш ранніх культур (таких як  шлюб, мати дітей, заробляти гроші і навіть володіти 

# data[].attributes.subject
Цікаві факти про ацтеківАцтеки — найбільший народ американських індіанців Мексики, що прийшов у центральну частину країни з півночі в 12 столітті.Ацтеки перейняли людські жертвоприношення від більш ранніх культур (таких як  шлюб, мати дітей, заробляти гроші і навіть володіти 

# data[].attributes.headline
Досягнення майя

# data[].attributes.subject
Досягнення майя

# data[].attributes.body
Їм належать важливі відкриття в математиці. Вони ввели в математичний рахунок цифру нуль.

# data[].attributes.body
Протягом I-го та початку II-го століття н. е. мая розселилися на величезній території, що охоплює сучасні південні штати Мексики (Табаско, Чіапас, Кампече, Юкатан і Кінтана-Роо), нинішні країни Беліз і Гватемалу та західні райони Сальвадору і Гондурасу. Територія мая ділиться на дві великі зони: високогір'я та низинну. Низини мая охоплюють південь Мексики (штати Чіапас, Табаско, Кампече, Юкатан і Кінтана-Роо), північні департаменти Гватемали, Белізу та частину Гондурасу. За природними умовами це вапнякова низина (90 — 200 метрів над рівнем моря). Найбільші річки течуть на заході (Усумасінта), півдні (Пасьйон) і сході (Ондо, Беліз і Мотагуа), в той час як у центрі знаходяться заболочені місцини і озера.

У свою чергу, низини поділяються на північ і південь. Північні низини охоплюють північ півострова Юкатан, а південні — внутрішні райони. Південні низини діляться на чотири головних регіони: Петен, Петешбатун, басейн Усумасинти та Південно-східний регіон.

Петен охоплює територію сучасного департаменту Петен (Гватемала), південь мексиканських штатів Кампече і Кінтана-Роо, північний та центральний Беліз. Петен — один з найдавніших осередків і ядро культури низин. Тут склалися наймогутніші політії, які визначали історію мая в докласичний і класичний період: Мутульське царство зі столицею в Тікалі, Канульське царство зі столицею в Калакмулі, царство Сааль зі столицею в Наранхо, царство К'анту зі столицею в Карколі та інші.

Регіон Петешбатун займає басейни річок Пасьйон та Чишой у Гватемалі. Тут розташовувалися важливі археологічні городища класичного періоду: Дос-Пілас, Аґуатека, Сейбаль та інші. Наймогутнішою державою регіону було засноване Баахлах-Чан-К'авіілем Південне Мутульське царство, яке в часи свого розквіту домінувало у Петешбатуні.

Регіон Усумасінти або Західний регіон охоплює басейн річки Усумасінти та прилеглі райони вздовж сучасного мексикансько-гватемальського кордону. Територію регіону було поділено на безліч великих, середніх та дрібних політій, серед яких потрібно виділити Баакульське царство зі столицею в Паленке, Царство Попо' зі столицею в Тоніна, Царство Йокіб-Кін зі столицею в П'єдрас-Неграс та Царство Па'чан зі столицею в Яшчилані. У долині річки Лаканха (притока Усумасінти) розташовувалося Царство Шукальнах зі столицею на місці городища Бонампак, яке відоме у всьому світі своїми чудовими фресками.

Південно-східний регіон охоплює долину річки Мотагуа. Тут склався особливий варіант культури мая, можливо, із сильним немаянським впливом сусідніх народів шинка-ленка. З-поміж політій регіону особливо значними були Царство Шукууп зі столицею на місці славнозвісного городища Копан та Цу'со зі столицею в Кіригуа.