# data[].attributes.body
8. gs. p.m.ē. – 5. gs. m.ē.

# data[].attributes.body
Cilvēks: Senajā Grieķijā cilvēks tika uzskatīts par radošu un daudzpusīgu būtni, kas cenšas sasniegt fizisku un garīgu pilnību (arete). Romā indivīda nozīme bieži tika pakārtota kolektīvam – ģimenei, valstij un sabiedrībai.

Sabiedrība: Grieķijā nozīmīgas bija neatkarīgas pilsētvalstis (polis), piemēram, Atēnas (demokrātijas šūpulis) un Sparta (militarizēta sabiedrība). Romā sabiedrību veidoja senatori, plebeji un vergi, un liela nozīme bija valsts stabilitātei.

Valsts: Grieķijas sabiedrība bija fragmentēta, bet Romā tika veidota vienota impērija ar spēcīgām administratīvām un juridiskām struktūrām.

Reliģija: Politeisms bija izplatīts abās kultūrās – Grieķijā dieviem piedēvēja cilvēciskas īpašības, savukārt Romā reliģija tika pielāgota, lai nostiprinātu impērijas varu un vienotību (imperatoru dievišķošana).

# data[].attributes.body
Grieķija:

Filozofijas attīstība (Platona ideju teorija, Aristoteļa loģika).

Astronomijas pamati (Hiparhs, Ptolemajs).

Olimpisko spēļu iedibināšana – fiziskā kultūra kā ideāla sastāvdaļa.

Roma:

Romiešu tiesību sistēma, kas balstījās uz rakstītām normām un kļuva par Rietumu jurisprudences pamatu.

Izcila pilsētplānošana un inženiertehniskie sasniegumi (ceļi, tilti, akvedukti).

Latīņu literatūras uzplaukums (Ovidijs, Horācijs).

# data[].attributes.body
Arhitektūra: Grieķu templis – ideāls līdzsvars un harmonija (Partenons Atēnās). Romas būves – monumentālas un inovatīvas (Panteons, Romas foruma ēkas).

Tēlniecība: Grieķijā tika veidoti dinamiski un idealizēti tēli (Mirona "Diskobols"), Romā dominēja reālisms un portretu detalizācija.

Glezniecība/Grafika: Pompeju sienu gleznojumi un romiešu mozaīkas, kas attēloja sadzīvi un mitoloģiju.

Teātris: Grieķu traģēdijas un komēdijas (Eiripīds, Aristofans). Romas dramaturģija tika pielāgota masu auditorijas izklaidēšanai (Plauta komēdijas).

# data[].attributes.body
Partenons Grieķijā – ideāla arhitektūras piemērs.

Panteons Romā – apliecinājums inženierijas meistarībai.

Olimpiskās spēles – cilvēka spēka un fiziskā ideāla simbols.

# data[].attributes.body
5.–15. gadsimts

# data[].attributes.body
Cilvēks: Viduslaiku domāšanā cilvēks tika uzskatīts par grēcinieku, kurš varēja glābt savu dvēseli tikai ar Dieva palīdzību.

Sabiedrība: Feodālā hierarhija sadalīja sabiedrību kārtās – zemnieki, bruņinieki, muižnieki un garīdzniecība. Baznīca dominēja garīgajā un politiskajā dzīvē.

Valsts: Eiropas valstis bieži bija sadrumstalotas feodālās valstis. Bizantijā saglabājās centralizēta impērija ar spēcīgu imperatoru varu.

Reliģija: Kristietība kļuva par galveno ideoloģisko un morālo virzītājspēku, ko pārstāvēja Rietumu katoļu un Austrumu pareizticīgā baznīca.

# data[].attributes.body
Teoloģija: Baznīcas autoritāte un filozofija balstījās uz Sv. Augustīna un Akvīnas Toma idejām.

Izglītība: Universitāšu dibināšana (Boloņas, Oksfordas universitātes).

Zinātne: Medicīnas un matemātikas pamatu saglabāšana Bizantijas un islāma kultūrās.

# data[].attributes.body
Arhitektūra: Romānikas stils – masīvas baznīcas (Kluni abatija). Gotika – augstas un smailes celtnes (Notrdamas katedrāle).

Tēlniecība: Reliģiski motīvi, rotājumi katedrālēs.

Glezniecība: Bizantijas ikonas un mozaīkas, vēlāk viduslaiku manuskriptu miniatūras.

Teātris: Reliģiskās drāmas.

# data[].attributes.body
Svētās Sofijas katedrāle Bizantijā – Austrumu kristietības simbols.

Gotiskās katedrāles ar vitrāžām – viduslaiku mākslas kulminācija.

# data[].attributes.body
14.–17. gadsimts

# data[].attributes.body
Cilvēks: Renesanses laikā cilvēks tika izcelts kā neatkarīgs un radošs indivīds, kas spēj mainīt pasauli un izzināt sevi.

Sabiedrība: Bagāti mecenāti, piemēram, Mediči Florencē, atbalstīja mākslas un zinātnes uzplaukumu. Pilsētas kļuva par kultūras un komercijas centriem.

Valsts: Eiropā sāka veidoties centralizētas monarhijas, kas nostiprināja sekulāru pārvaldi, piemēram, Francijā un Anglijā.

Reliģija: Kristietība saglabāja ietekmi, taču renesanses laikā palielinājās sekulārā māksla un reformācijas kustība.

# data[].attributes.body
Filozofija un literatūra: Humānisms (Erazms no Roterdamas, Petrarka).

Zinātne: Galileo atklājumi astronomijā, Da Vinči darbi anatomijā.

Tehnoloģijas: Grāmatu drukāšanas izgudrojums (Johans Gūtenbergs).

# data[].attributes.body
Arhitektūra: Proporcionālas un harmoniskas ēkas (Brunelleski – Florences Doms).

Tēlniecība: Dziļa cilvēka ķermeņa izpratne (Mikelandželo – "Pieta").

Glezniecība: Perspektīvas un reālisma atklājumi (Leonardo – "Svētais vakariņš").

Teātris: Šekspīrs Anglijā ar savām cilvēka dabu izzinošajām lugām.

# data[].attributes.body
Mikelandželo "Siksta kapelas griesti".

Florences Doms – renesanses arhitektūras šedevrs.

Gūtenberga grāmatu prese – informācijas izplatīšanas revolūcija.

# data[].attributes.body
17.–18. gs. sākums

# data[].attributes.body
Cilvēks: cilvēks pakļauts valdnieka gribai; sociālā kārtība stingri noteikta.

Sabiedrība: sadalīta kārtās – aristokrātija, garīdzniecība, zemnieki, augošā buržuāzija.

Valsts: centrēta vara – absolūtais monarhs (piem., Luijs XIV Francijā); bieži tiek teikts “valsts – tas esmu es”.

Reliģija: vēl joprojām būtiska – valsts bieži izmanto reliģiju kā varas rīku; Eiropā dominē katolicisms (Francijā, Spānijā) un protestantisms (Vācijā, Anglijā); monoteisms.

# data[].attributes.body
Tiek atbalstīta zinātne, bet tikai tiktāl, cik tā nekaitē varas ideoloģijai.

Zinātnieki: Galilejs, Ņūtons – fizikas, astronomijas izaugsme.

Māksla bieži kalpo varas greznības un varenības slavināšanai.

# data[].attributes.body
Arhitektūra: greznas pilis (piem., Versaļa), simetrija, kārtība, izsmalcinātība.

Tēlniecība: dekoratīva, barokāla, glorificē valdniekus.

Glezniecība: baroka un vēlāk rokoko stili – dinamiska kompozīcija, spēcīgas emocijas, greznums.

Teātris: tiek attīstīts galmos (Franču klasicisma teātris – Moliērs).

# data[].attributes.body
Versaļas pils (Francija)

Luija XIV portrets ar kroni un apmetni

Baroka katedrāles interjers ar bagātīgu rotājumu

(Ja vēlies, varu pievienot arī attēlus.)

# data[].attributes.body
18. gs.

# data[].attributes.body
Cilvēks: centrā kā saprātīga būtne – “sapratne pār visu”.

Sabiedrība: pieaug izglītota buržuāzija, attīstās pilsoniskā sabiedrība.

Valsts: tiek kritizēts absolūtisms; iestājas par konstitucionālismu, cilvēktiesībām, sabiedrības līgumu.

Reliģija: Deisms, reliģijas kritika, tolerance – cilvēki sāk šķirt ticību no zinātnes.

# data[].attributes.body
Filozofi: Volters, Ruso, Monteskjē, Diderots, Kants.

Zinātne kļūst objektīvāka, atdalīta no reliģijas.

Svarīgs darbs: "Enciklopēdija" (Diderots un d’Alemberts).

Pamati demokrātijai un cilvēktiesībām.

# data[].attributes.body
Arhitektūra: pāreja no baroka un rokoko uz klasicismu (simetrija, antīkās formas).

Tēlniecība: iedvesmojas no antīkās mākslas, filozofiski tēli.

Glezniecība: neoklasicisms, racionālisms, atturīgas krāsas, skaidras formas.

Teātris: uzplaukst literārais teātris (Voltera lugas), arī kritiskas komēdijas.

Mūzika: klasicisms – Haidns, Mocarts, Bēthovens (vēlāk).

# data[].attributes.body
Voltera un Ruso portreti

Neoklasicisma ēkas (piem. Panteons Parīzē)

Franču revolūcijas simbolika (brīvības cepure, giljotīna, trīskrāsu karogs)

# data[].attributes.body
19. gs.

# data[].attributes.body
Cilvēks: Cilvēks tiek uzlūkots kā individuāla personība ar tiesībām uz brīvību, pašizpausmi un jūtām (romantisms). Vēlāk – kā reālas sociālās pasaules daļa (reālisms).

Sabiedrība: Strauja industrializācija, pilsētu augšana, sociālo šķiru konflikti (strādnieki–kapitālisti). Parādās arodbiedrības, notiek revolūcijas (1848).

Valsts: Veidojas nacionālās valstis (Vācija, Itālija). Pieaug parlamentārismā balstītas pārvaldes formas.

Reliģija: Baznīcas ietekme mazinās; pieaug zinātnes un sekulārisma nozīme. Daļa cilvēku meklē garīgumu ārpus tradicionālās reliģijas.

# data[].attributes.body
Zinātne: Darvina evolūcijas teorija (“Sugu izcelšanās”). Elektromagnētisms (Maksvels).

Filosofija: Markss un Engelss – materiālistiskā vēstures izpratne; Nīče – pārvērtē vērtības un kritizē morāli.

Tehnoloģijas: Dzelzceļš, telegrāfs, tvaika mašīna, fotogrāfija.

Literatūra: Reālisms – Tolstojs, Dikenss; Romantisms – Haine, Bairons; Simbolisms – Bodlērs.

# data[].attributes.body
Arhitektūra: Eklektisms, neogotika, neorenesanse; industriālā arhitektūra (dzelzs tilti, dzelsbetons).

Tēlniecība: Rodēna darbi – psiholoģisks dziļums, pāreja no klasikas uz modernismu.

Glezniecība:

Romantisms – emocijas, brīvība (Delakruā);

Reālisms – ikdiena, sociālās problēmas (Kurbē);

Impresionisms – gaisma, kustība (Monē, Dega).
Teātris: Psiholoģiskais teātris – Ibsens, Čehovs. Reālistiska tēlojuma principi.
Mūzika: Romantisma simfonijas (Bēthovens, Brāmss); operas (Vāgneris, Verdi). Arī sāk formēties modernisms (Stravinskis vēlāk).

# data[].attributes.body
Eifeļa tornis – industriālās ēras simbols.

Rodēna “Domātājs”.

Monē “Ūdensrozītes”.

Dzelzceļa stacijas un metāla konstrukcijas.

# data[].attributes.body
19. gs. beigas – 20. gs. vidus

# data[].attributes.body
Cilvēks: Jūt nedrošību, pasaules tempu pieaugumu, identitātes sadrumstalotību. Meklē jaunus izteiksmes veidus.

Sabiedrība: Urbanizācija, masas kultūra, politiskās krīzes, kari, tehnoloģiju eksplozija.

Valsts: Imperiju sabrukums, demokrātiju un totalitāro režīmu parādīšanās.

Reliģija: Tradicionālās reliģijas autoritāte krītas; pieaug intereses par psiholoģiju, filozofiju, austrumu reliģijām.

# data[].attributes.body
Zinātne: Relativitātes teorija (Einšteins); kvantu fizika; radiotehnika; aviācijas sākums.

Filosofija: Eksistenciālisms (Sartrs,

Heidegers), psihoanalīze (Freids, Jungs).

Literatūra: Apziņas plūsma – Džoiss, Vulf. Eksperiments ar valodu – Kafka.

Tehnoloģijas: Auto, kino, radio, elektrotehnika.

# data[].attributes.body
Arhitektūra:

Funkcionalisms: “forma seko funkcijai”.

Bauhaus kustība – Gropijs, Mīss van der Roe.

Stikla un tērauda debesskrāpji.

Tēlniecība:

Abstrakcija, ģeometriskas formas.

Brankuzi (“Bezgalīgā kolonna”).

Glezniecība:

Kubisms – Pikaso, Braks.

Futūrisms – ātrums un tehnoloģijas.

Ekspresionisms – iekšējā emocionālā pasaule.

Abstrakcionisms – Kandinskis, Mondriāns.

Teātris:

Eksperimentālais teātris.

Brehta episkā teātra principi.

Simbolisms, ekspresionisms uz skatuves.

Mūzika:

Atonālā mūzika – Šēnbergs.

Stravinska ritma revolūcija (“Svētpavasaris”).

Elektroniskās mūzikas pirmsākumi.

# data[].attributes.body
Pikaso “Avignonas jaunavas”.

Bauhaus ēkas.

Kandinska abstraktās kompozīcijas.

Futūristu plakāti un metropole.

Skursteņi, fabrikas, dzelzceļi kā tehniskā progresa zīmes.