# data[].attributes.body
Răzvan

Tipologie: Erou romantic/haiduc

Răzvan este personajul principal masculin, un haiduc cu o mare povară emoțională și o personalitate complexă. El se află într-o luptă continuă cu soarta sa, care l-a transformat într-un haiduc. În acest cînt, el se confruntă cu ideea de a fi un "tâlhar", dar și cu faptul că este perceput în acest fel de alții, în ciuda faptului că el nu consideră că a făcut ceva rău. "Sunt tâlhar!... Așa-i, jupâne?... Ei, da! Sunt tâlhar! Firește!... Am înțeles cum mă cheamă, și-o să mă port tâlhărește..."

Răzvan e un personaj contradictoriu, care se simte trădat de realitatea care-l înconjoară și încearcă să-și redefinească identitatea.

2. Vidra

Tipologie: Femeie idealizată, un simbol al purității și luminii.

Vidra este o femeie care, prin cuvintele ei și prin comportamentul ei, îl influențează profund pe Răzvan. Ea este percepută aproape ca o zână, un înger care aduce lumină în viața lui Răzvan. Este o femeie nobilă care își manifestă compasiunea și care se află într-o relație de influență asupra eroului principal. "O, tu, femeie măreață! tu un înger! tu o zână!... Să te mai auz o dată că locul meu este sus..."

Vidra este un simbol al iubirii și al speranței, fiind o prezență pozitivă care îl schimbă pe Răzvan. Ea îl încurajează și îi aduce un sens nou în viață.

3. Ganea

Tipologie: Boier corupt

Ganea este un boier cu un comportament autoritar, care își manifestă dezaprobarea față de Răzvan. "Eu nu-nțeleg, căpitane... Ce vrei? Ți-oi plăti deplin..."

Ganea este mai mult un personaj care se află pe pozițiile autorității, dar și un simbol al lumii nobile, de care Răzvan este tot mai departe.

4. Tănase

Tipologie: Omul de rând

Descriere: Tănase se exprimă în moduri care sugerează o gândire simplă, de om care nu se complică prea mult cu reflecții filozofice. El este unul dintre cei care recunosc potențialul lui Răzvan, dar este și o figură care nu joacă un rol foarte activ în dezvoltarea conflictului central.

"Uf, uf, ce inimă mare! Păcat, zău, că nu-i creștin!..."

Tănase este personajul care, deși pare să înțeleagă profunditatea situației, nu are nici autoritatea, nici capacitatea de a schimba cu adevărat traiectoria evenimentelor.

5. Răzășul

Tipologie: Războinic,

Răzășul este un om care, asemenea multor figuri militare din literatura populară, tinde să fie mai brut în comportament. El este mai aproape de ideea de luptă și de apărare a statutului său. Este un personaj care apără ordinea stabilită, chiar și prin metode violente. "Căpitane! Căpitane!... Fă-ți cu mine o pomană..."

Răzășul joacă un rol de instigator, încercând să adâncească conflictul între Răzvan și ceilalți, fiind mai implicat în acțiune decât în reflecție.

6. Hoții

Tipologie: Antagonici(inamic)

Hoții sunt personaje care adaugă o notă de haos și violență în această lume. Ei susțin haiducii și, în acest sens, sunt pe aceeași linie cu Răzvan, dar sunt și o reflectare a laturii violente a acestei lumi. În pofida statutului lor social inferior, ei sunt esențiali în mobilizarea acțiunilor."Da, da! Să-l tăiem îndată!..."

# data[].attributes.body
1. Lumina și întunericul:

Lumina este asociată cu Vidra, care este aproape o „zână” ce aduce speranță și lumină în viața lui Răzvan, iar întunericul reprezintă adesea suferința și conflictele din viața haiducului.

„Tu mi-ai dat o lume nouă, mi-ai deschis o nouă cale!... Ca domnul Hristos pe Lazăr tu din moarte m-ai sculat!”

2. Iubirea și sacrificiul:

Iubirea dintre Răzvan și Vidra simbolizează speranța și renașterea. Aceasta este o iubire care ridică, care salvează, și care transformă în mod fundamental lumea interioară a haiducului.

„O, tu, femeie măreață! tu un înger! tu o zână!...”

3. Tâlharul:

Tâlharul nu este doar un infractor, ci și un simbol al unei lumi marginale, unde regulile nu sunt respectate și unde justiția nu are întotdeauna sens. În cazul lui Răzvan, termenul de „tâlhar” este o etichetă impusă de ceilalți, care reflectă conflictul dintre valorile personale ale eroului și societatea care îl condamnă.

„Sunt tâlhar!... Așa-i, jupâne?... Ei, da! Sunt tâlhar! Firește!...”

# data[].attributes.body
Bogdan Petriceicu Hasdeu (1838–1907) a fost unul dintre cei mai mari cărturari români ai secolului al XIX-lea, un polimat remarcabil, cu contribuții semnificative în domenii diverse precum literatura, lingvistica, istoria și folclorul. S-a născut în Cristinești, Basarabia, și a fost o figură centrală a culturii românești, cunoscut pentru erudiția sa vastă și spiritul enciclopedic. Hasdeu a fost un pionier al studiilor filologice românești, inițiind lucrări monumentale precum "Etymologicum Magnum Romaniae", un dicționar etimologic al limbii române. De asemenea, a fost un inovator în domeniul istoriei, abordând subiecte controversate și deschizând drumuri noi în cercetare. În literatură, a scris poezii, proză și drame, dintre care cea mai cunoscută este "Răzvan și Vidra".

Pe lângă realizările academice, Hasdeu a avut o viață personală marcată de suferință, mai ales după moartea prematură a fiicei sale, Iulia Hasdeu, care l-a influențat să se apropie de spiritism.

Figura sa emblematică rămâne un simbol al pasiunii pentru cunoaștere și al dedicării față de cultura românească.

# data[].attributes.body
Acest fragment din piesa dramatică ,,Răzvan și Vidra" de Bogdan Petriceicu Hașdeu ilustrează conflictele interioare și exterioare ale personajului principal, Răzvan, un haiduc prins între dorința de răzbunare și nevoia de iertare. Acțiunea se desfășoară într-un context dramatic, în care personajele sunt împinse la limitele moralei și ale umanității, fiind captivii unui sistem corupt și al unor legi nescrise. Răzvan, în ciuda statutului său de „tâlhar”, se confruntă cu o transformare profundă, inspirată de cuvintele Vidrei, o femeie care reprezintă lumina și iubirea pură, contrastând cu brutalitatea și răzbunarea celor din jur. În acest cadru, piesa explorează teme universale precum iertarea, lupta interioară, conflictul între răzbunare și compasiune, și puterea cuvintelor care pot schimba destine. În fața unei lumi pline de violență și opresiune, Răzvan alege să renunțe la răzbunare, alegând un drum moral mai înalt, ce sfidează normele tradiționale și îi dăruiește o nouă viziune asupra vieții. Acest cânt este o reflecție asupra complexității naturii umane și asupra alegerilor ce definesc destinul unui om.

# data[].attributes.body
Tema principală a acestui cânt este răzbunarea versus iertarea, un conflict intern puternic care stă la baza evoluției personajului Răzvan. Pe măsură ce se confruntă cu trădarea și suferința, Răzvan este prins între dorința de a-și răzbuna umilințele și nevoia de a ierta pentru a putea găsi pacea interioară. La nivel social și moral, piesa pune în discuție limitele răzbunării și efectele acesteia asupra sufletului uman.

Un alt subiect central este puterea cuvintelor și a compasiunii, personificată de Vidra, care prin vorbele sale îl ajută pe Răzvan să depășească ura și să aleagă o cale mai înaltă. Tema iubirii și a umanității este, de asemenea, prezentă, iar conflictul dintre aceste valori și brutalitatea societății în care trăiesc personajele sugerează o luptă între idealismul pur și realitatea dură a vieții.

Astfel, cântul explorează teme universale ale existenței umane, cum ar fi mântuirea prin iubire, redempțiunea prin iertare, și luptele interioare ale individului în fața injustiției și opresiunii.

# data[].attributes.body
Opera lirică Răzvan și Vidra de Bogdan Petriceicu Hasdeu se încadrează în curentul romantismului, întrucât respectă particularitățile distinctive. În primul rând, poezia are ca sursă primordială de inspirație contextul istoric al trecutului și valorilor românești, punând accent profund pe naționalism și folclorul moldovenesc: "La Iași, băiete, se vorbește despre tine."
În al doilea rând, este prezentă dilema morală dintre valorile ce definesc personajele centrale ale operei lirice. Un exemplu relevant în acest sens este datoria, onoarea, curajul și trădarea, egoismul și ura: "Da voiești și eu/ Să-mi răzbun; dar moartea-n furca i-ar fi prea puțin"; "Uf, uf, ce inimă mare!"
Astfel, opera Răzvan și Vidra se încadrează în romantism respectând particularitățile relevante.

# data[].attributes.body
Motivul sacrificiului, identificat în secvența Mai rău decât chiar și țiganii ce colindă cu satra, / M-am pus pe gânduri, băiete; gânditu-m-am, răzgândit...”, pune în lumină dileme interioare, personajul fiind gata să lupte pentru o cauză dreaptă, indiferent de consecințe, subliniind dorința de sacrificiu pentru o cauză ce cristalizează principii. Motivul răzbunării, identificat în secvența Razbunarea cea mai crudă este când dușmanul tu / E silit a recunoaște că ești bun și dinsu-i rău !” – Aceste versuri cristalizează profund un ideal romantic al răzbunării, unde victoria nu se măsoară doar în pedepse fizice, ci și în recunoașterea morală a superiorității celui care luptă pentru dreptate, simbolizând lupta individului pentru dreptate într-o lume aspră, marcată de conflicte sociale și personale. De asemenea, răzbunarea reflectă și conflictul dintre bine și rău, între cei ce apără valorile morale și cei care le încalcă.

# data[].attributes.body
În Cantul al II-lea din „Răzvan și Vidra”, intitulat „Răzbunarea”, Răzvan este prezentat ca un haiduc și lider al unei grupări de răzvrătiți, simbolizând lupta împotriva nedreptății și a răului. Deși inițial animat de dorința de răzbunare, el se distinge prin curajul și generozitatea sa, dorind să apere dreptatea. Contrastul dintre Răzvan și alte figuri, cum ar fi Sibierea, care se supune normelor sociale, evidențiază lupta pentru libertate și corectitudine. Astfel, Răzvan devine un simbol al opoziției împotriva opresiunii și al căutării dreptății.

# data[].attributes.body
Bogdan Petriceicu Hasdeu s-a inspirat din diverse surse literare și istorice atunci când a scris Cantul al II-lea din „Răzvan și Vidra”, intitulat „Răzbunarea”. În primul rând, el a fost influențat de tradiția haiducească românească, care reprezenta o luptă populară împotriva opresiunii, în special în perioada medievală și în timpul invaziilor străine. Haiducii erau adesea considerați eroi ai poporului, care se ridicau împotriva autorităților abuzive, iar această temă este centrală în „Răzvan și Vidra”.

De asemenea, Hasdeu s-a inspirat din literatura romantică europeană, care idealiza lupta pentru libertate, eroismul și dreptatea, teme care sunt prezente și în opera sa. În acest context, Răzvan devine un simbol al răzvrătirii și al dorinței de a înfrunta răul, fiind influențat de modelele eroice ale literaturii romantice și ale folclorului.

În plus, Hasdeu a fost preocupat de istoria și tradițiile românești, iar „Răzvan și Vidra” reflectă o parte a acestui interes, fiind o operă care îmbină elemente istorice cu mituri și legende populare. Astfel, inspirația pentru Cantul al II-lea vine dintr-o combinație de tradiție populară, istorie și idealuri romantice de eroism și dreptate.

# data[].attributes.body
Mesajul Cântului II: „Răzbunarea”

Cântul II din „Răzvan și Vidra” surprinde lupta pentru dreptate într-o lume coruptă. Răzvan, devenit haiduc, refuză compromisul moral și își afirmă credința în iubire, libertate și onoare, în contrast cu lăcomia și trădarea boierilor. Codrul, simbol al rezistenței, devine locul unde haiducii apără drepturile celor asupriți.

Prin figura lui Răzvan, Hașdeu explorează conflictele dintre aspirații nobile și realitățile dure ale societății. Vidra, mândră și independentă, catalizează ambițiile eroului, accentuând drama interioară dintre iubire și datorie. De exemplu, replica lui Răzvan „Nu-s rob! Sunt om!” sintetizează refuzul supunerii în fața nedreptății și dorința de a-și decide singur soarta.

Răzbunarea devine astfel o formă de justiție morală, într-o lume în care doar revolta mai poate reda demnitatea celor oprimați.

# data[].attributes.body
În concluzie, Cântul II din „Răzvan și Vidra” devine o epopee literară ce explorează natura umană în fața adversității. Răzvan, ca simbol al luptei pentru libertate, și Vidra, cu pasiunea și complexitatea ei, sunt figuri ce transcend simpla narațiune. Împreună, ei dau viață unei viziuni asupra unei lumi în care iubirea și sacrificiul se împletesc cu dorința de a aduce dreptatea într-o societate strâmtorată de corupție. Așadar, acest cânt se constituie nu doar într-o reflecție asupra moravurilor epocii, ci și într-un apel la autoanaliză ce invita cititoii să regăsească adevărul în mijlocul haosului cotidian.

# data[].attributes.body
Titlul operei face referire la două personaje din cadrul acesteia: Răzvan, protagonistul, și Vidra, iubita sa. Relația celor doi este deosebit de importantă, întrucât ea este cea care prilejuiește încercările și testele la care este supus caracterul lui Răzvan. Drama este alcătuită din cinci cânturi ale căror titluri sunt sugestive pentru acțiunea din fiecare cânt; patru dintre ele au câte un motto (de asemenea sugestiv).

Cântul al II-lea se intitulează „Răzbunarea“ și are ca motto patru versuri ale poetului Cezar Bolliac: „Țiganul și clăcașul / Au fost gândirea mea; / Stăpânul, arendașul / Și legea lor cea grea“, iar locul unde se desfășoară acțiunea este „în codrul Orheiului“. Titlul cântului pune accent pe încă un moment al conflictului dintre personaj și lume: Răzvan devenise capetenie de haiduci. Într-una din zile, boierul Ganea le cere haiducilor s-o răpească, pentru el, pe frumoasa Vidra. Momentul aducerii acesteia coincide cu o nouă apariție a lui Sbierea. Răzvan își schimbă atitudinea în "războiul" lui cu lumea, dăruindu-i, generos, viața fostului său stăpân: „Răzvan te-avusese-n palmă, și numai c-un semn de mână ar fi putut să te facă praf, pulbere și țărână... Totuși, uite! Nu-ți lipsește nici un fir din perii tăi ... Să trăiască codrul verde! ... Pleacă slobod unde vrei ...“.

# data[].attributes.body
Cantul al II-lea - Cântul al II-lea are titlul „Răzbunarea“ iar locul unde se desfășoară acțiunea este „în codrul Orheiului“. Răzvan este căpitanul haiducilor, după ce trei ani fusese robul lui Sbierea. Cerșetorul Tănase vine în codru să se facă și el haiduc, ca să-și răzbune necazurile îndurate din pricina boierilor nemiloși: . Boierul Ganea oferă lui Răzvan o „simbrie“ de șase sute de galbeni ca să o răpească pe Vidra din mâinile unchiului său, care vrea să o ducă la schit să o călugărească, pentru a-i putea lua averea.

Haiducii îl aduc la căpitan pe boierul Sbierea, prins în codru, care se văicărește cu disperare atunci când dă cu ochii de Răzvan: „Sunt pierdut! Preasfântă troiță! Maica Precista! Sunt mort!“. Însă Răzvan, scârbit de umilința lașă a boierului, îi amintește că „Jupânului, ce-i cu dreptul de-a ședea chiar în divan / Nu se cade să se plece de frica unui țigan“. Între timp, este adusă Vidra, care asistă la judecata pe care o face Răzvan boierului Sbierea care, deși îl urăște pentru cruzimea cu care se purtase cu el atunci când îi fusese rob , îl iartă cu mărinimie, deoarece el este convins că „Răzbunarea cea mai crudă este când dușmanul tău / E silit a recunoaște că ești bun și dânsu-i rău!“.

Toți haiducii se opun eliberării boierului Sbierea, se răzvrătesc împotriva țiganului pe care-l jignesc, numai Vidra, este impresionată de gestul nobil și isteț al lui Răzvan.Răzvan se îndrăgostește de Vidră și refuză să o predea boierului Gane, înapoindu-i acestuia banii.

# data[].attributes.body
Mitropolit-Rang în ierarhia Bisericii ortodoxe, inferior patriarhului și superior episcopului;

Razes-Țăran liber, stăpân în devălmășie al pământului moștenit de la un străbun comun.

Samur-Blană de samur prelucrată,Mamifer carnivor cu blana prețioasă, de culoare sură cu o pată albă pe piept

Islic-Căciulă de blană scumpă sau de postav, de format mare, cilindrică sau cu fundul pătrat (din alt material), purtată de domni, de boieri și uneori de soțiile lor, iar mai târziu de negustori, de lăutari etc.;

Jupan-Titlu dat celor mai de seamă boieri și dregători; persoană care avea acest titlu.;

Parcalab-Administrator al satelor boierești și mănăstirești, în Evul Mediu; (mai târziu) primar (rural);

Ravas-Bilet, bilețel, scrisoare.

# data[].attributes.body
Codru

Ardeal - loc de referință pentru răzăși

Țara Ungurească

Mănăstirea - loc al refugierii

Satul

Locuri simbolice (cotețe, drumuri, păduri, etc.)

Orașul

Pădure: Principalul spațiu de acțiune, un loc simbolic pentru conflictul între haiduci și boieri unde găsesc protecție și își fac dreptatea singuri

Beciu și închisoare - unde Răzvan a fost ținut ca sclav