# data[].attributes.headline
Прізвище та ім'я

# data[].attributes.subject
Прізвище та ім'я

# data[].attributes.body
Усе моє, все зветься Україна

Буває, часом сліпну від краси.
Спинюсь, не тямлю, що воно за диво,–
оці степи, це небо, ці ліси,
усе так гарно, чисто, незрадливо,
усе як є – дорога, явори,
усе моє, все зветься – Україна.
Така краса, висока і нетлінна,
що хоч спинись і з Богом говори
----
Everything is mine, everything is called Ukraine
Sometimes I am blinded by beauty.
I stop, I don’t know what kind of miracle it is,–
these steppes, this sky, these forests,
everything is so beautiful, clean, unblemished,
everything is as it is - road, sycamores,
everything is mine, everything is called Ukraine.
Such beauty, tall and imperishable,
that at least stop and talk to God

# data[].attributes.headline
Біронт Мар'яна

# data[].attributes.subject
Біронт Мар'яна

# data[].attributes.body
Терпи, терпи — терпець тебе шліфує,
сталить твій дух — тож і терпи, терпи.
Ніхто тебе з недолі не врятує,
ніхто не зіб'є з власної тропи.
На ній і стій, і стрій — допоки скону,
допоки світу й сонця — стій і стій.
Хай шлях — до раю, пекла чи полону —
усе пройди і винести зумій.
Торуй свій шлях — той, що твоїм назвався,
той, що обрав тебе навіки вік.
До нього змалку ти заповідався
до нього сам Господь тебе прирік.

Endure, endure - endurance grinds you,
your spirit will become strong - so endure, endure.
No one will save you from misfortune,
no one will deviate from his own trope.
Stand on it and build - until the end,
as long as the world and the sun - stand and stand.
Let the way - to heaven, hell or captivity -
go through everything and be able to bear it.
Pursue your path - the one that is called yours,
the one who chose you forever.
You devoted yourself to him from an early age
the Lord himself condemned you to it.

# data[].attributes.attachment_link.title
завантаження

# data[].attributes.headline
Буковський Василь

# data[].attributes.subject
Буковський Василь

# data[].attributes.body
Садок вишневий коло хати

Тарас Шевченко

Садок вишневий коло хати,
Хрущі над вишнями гудуть,
Плугатарі з плугами йдуть,
Співають ідучи дівчата,
А матері вечерять ждуть.

Сім’я вечеря коло хати,
Вечірня зіронька встає.
Дочка вечерять подає,
А мати хоче научати,
Так соловейко не дaє.

Поклала мати коло хати
Маленьких діточок своїх;
Сама заснула коло їх.
Затихло все, тілько дівчата
Та соловейко не затих.

A cherry orchard by the house

A cherry orchard by the house.
Above the cherries beetles hum.
The plowmen plow the fertile ground
And girls sing songs as they pass by.
It’s evening—mother calls them home.

A family sups by the house.
A star shines in the evening chill.
A daughter serves the evening meal.
Time to give lessons—mother tries,
But can’t. She blames the nightingale.

It’s getting dark, and by the house,
A mother lays her young to sleep;
Beside them she too fell asleep.
All now went still, and just the girls
And nightingale their vigil keep.

# data[].attributes.attachment_caption
Дмитрук Назар

# data[].attributes.body
When I die, bury me
me on the grave
Among the wide steppe,
Dear Ukraine,
So that the roes are wide-field,
And the Dnipro, and steep
It was visible, it was heard
How roaring roars.

As it will carry from Ukraine
In the blue sea
The blood of the enemy... then I am
And meadows and mountains -
I will leave everything and go away
To God himself
To pray... And besides —
I don't know god.
Як умру, то поховайте
Мене на могилі,
Серед степу широкого,
На Вкраїні милій,
Щоб лани широкополі,
І Дніпро, і кручі
Було видно, було чути,
Як реве ревучий.

Як понесе з України
У синєє море
Кров ворожу... отоді я
І лани і гори —
Все покину і полину
До самого бога
Молитися... А до того —
Я не знаю бога.

# data[].attributes.headline
Мартинюк Софія

# data[].attributes.subject
Мартинюк Софія

# data[].attributes.body
І ВАМ СЛАВА, СИНІ ГОРИ...

І вам слава, сині гори,
Кригою окуті!
І вам, лицарі великі,
Богом не забуті.
Борітеся — поборете!
Вам бог помагає!
За вас правда, за вас слава
І воля святая!
-----
AND GLORY TO YOU, BLUE MOUNTAINS...

And glory to you, blue mountains,
Covered in ice!
And to you, great knights,
Not forgotten by God.
Fight - win!
God help you!
For you is the truth, for you is the glory
And the will is holy!

# data[].attributes.attachment_link.title
завантаженнятра

# data[].attributes.headline
Александрович Іван

# data[].attributes.subject
Александрович Іван

# data[].attributes.body
Ти знаєш, що ти – людина?
Ти знаєш про це чи ні?
Усмішка твоя – єдина,
Мука твоя – єдина,
Очі твої – одні.

Більше тебе не буде.
Завтра на цій землі
Інші ходитимуть люди,
Інші кохатимуть люди –
Добрі, ласкаві й злі.

Сьогодні усе для тебе –
Озера, гаї, степи.
І жити спішити треба,
Кохати спішити треба –
Гляди ж не проспи!

Бо ти на землі – людина,
І хочеш того чи ні –
Усмішка твоя – єдина,
Мука твоя – єдина,
Очі твої – одні.

Do you know that you are a person?
Do you know about it or not?
Your smile is the only one
Your pain is the only one
Your eyes are one.

There will be no more of you.
Tomorrow on this earth
Other people will walk,
Other people will love -
Good, kind and evil.

Today everything is for you -
Lakes, groves, steppes.
And you have to hurry to live,
You have to hurry to love -
Look, don't fall asleep!

Because you are a person on earth,
And whether you want it or not -
Your smile is the only one
Your pain is the only one
Your eyes are one.

# data[].attributes.headline
Грабарчук Святослав

# data[].attributes.subject
Грабарчук Святослав

# data[].attributes.body
Встала весна, чорну землю
Сонну розбудила,
Уквітчала її рястом,
Барвінком укрила;
І на полі жайворонок,
Соловейко в гаї
Землю, убрану весною,
Вранці зустрічають…

Spring has sprung, black earth
I woke up sleepy,
Bloomed her with a motley,
Covered with periwinkle;
And larks on the field,
Nightingale in the grove
Earth harvested in spring
In the morning they meet...

# data[].attributes.attachment_link.title
завантаження

# data[].attributes.headline
Корнелюк Олександра 

# data[].attributes.subject
Корнелюк Олександра 

# data[].attributes.body
Україна — край мій рідний
Від Кавказу по Карпати,
І веселий, і свобідний,
І великий, і багатий.
Де є в світі кращі ріки,
Як Дністер, Дніпро-Славута?
Хто покине їх навіки,
Тому в серці вічна смута.
Де є в світі кращі гори,
Де таке повітря свіже?
Де шумлять так гарно бори
І хвилює спіле збіжжя?
Де ясніше сонце світить,
Де гарніше зорі сяють?
Де ж солодше пахнуть квіти —
Як у нашім любім краї!
----
Ukraine is my native land
From the Caucasus to the Carpathians,
And cheerful and free,
And big and rich.
Where are the best rivers in the world,
Like Dniester, Dnipro-Slavuta?
Who will leave them forever
That is why there is eternal turmoil in the heart.
Where are the best mountains in the world,
Where is the air so fresh?
Where the boras make such a beautiful noise
And worried about the joint grain?
Where the sun shines brighter
Where do the stars shine better?
Where flowers smell sweeter -
As in our beloved country

# data[].attributes.attachment_link.title
завантаження

# data[].attributes.attachment_caption
Василь Симоненко

# data[].attributes.headline
Терешко Анна

# data[].attributes.subject
Терешко Анна

# data[].attributes.body
Лягла на всьому вечірня втома.
Палає місто, мов дивний храм.
І розтинають ніч невагому
Квадратні очі віконних рам.

Ці чари ночі такі знайомі –
Усі підвладні, покірні вам.
О, скільки вікон у кожнім домі!
А там, за ними, – ідилій, драм!

Там заплітають життя тенета,
Там люди б’ються з останніх сил,
Там так знадливо звучать монети
І рве легені отруйний пил.

Там гинуть вчені, митці, поети
Але… й виходять вони звідтіль.

Evening weariness fell on everything.
The city is burning like a strange temple.
And they open the night to the weightless
Square eyes of window frames.

These charms of the night are so familiar -
All are subordinate, submissive to you.
Oh, how many windows in every house!
And there, behind them, is an idyll, a drama!

There they weave the life of the net,
There people are fighting with their last strength,
Coins sound so clever there
And poisonous dust tears the lungs.

Scientists, artists, poets die there
But... they get out of there.

# data[].attributes.headline
Тимощук Анастасія

# data[].attributes.subject
Тимощук Анастасія

# data[].attributes.body
НАДІЯ

Ні долі, ні волі у мене нема,
Зосталася тільки надія одна:
Надія вернутись ще раз на Вкраїну,
Поглянути ще раз на рідну країну,
Поглянути ще раз на синій Дніпро, -
Там жити чи вмерти, мені всеодно;
Поглянути ще раз на степ, могилки,
Востаннє згадати палкії гадки…
Ні долі, ні волі у мене нема,
Зосталася тільки надія одна.
..........

I have neither fate nor will,
There is only one hope left:
Hope to return to Ukraine once again,
Take another look at your native country,
Take another look at the blue Dnipro, -
I don't care if I live or die there;
Take another look at the steppe, graves,
The last time to say hot gossip...
I have neither fate nor will,
There is only one hope left.

# data[].attributes.headline
Ярмоленко Юлії

# data[].attributes.subject
Ярмоленко Юлії

# data[].attributes.body
Стояла я і слухала весну

Стояла я і слухала весну,
Весна мені багато говорила,
Співала пісню дзвінку, голосну
То знов таємно-тихо шепотіла.

Вона мені співала про любов,
Про молодощі, радощі, надії,
Вона мені переспівала знов
Те, що давно мені співали мрії.

------
I stood and listened to the spring

I stood and listened to the spring,
Spring told me a lot
She sang a bell song, loud
Then she whispered secretly and quietly again.

She sang to me about love
About youth, joys, hopes,
She sang to me again
What dreams sang to me a long time ago.

# data[].attributes.attachment_link.title
леся Українка

# data[].attributes.headline
Богдан Ліпянін

# data[].attributes.subject
Богдан Ліпянін

# data[].attributes.body
Ох, у степу криниченька,
З неї вода протікає. (2)
Гей, там чумак сиві воли пасе
Та з криниці напуває.

Воли ревуть, води не п'ють.
Бо в Крим доріженьку чують. (2)
Ой Бог знає, та Бог і відає.
Де чумаченьки ночують.

Ой ночують чумаченьки
В чистім степу при долині, (2)
Розпустили сірі воли пасти
При зеленій муравині.

Умер, умер чумаченько
Та в неділеньку вранці, (2)
Поховали того чумаченька
У зеленому байраці.

Ой прилетіла сива зозуленька.
Та все «ку-ку» та «ку-ку». (2)
— Ой подай, чумаче, та подай, голубе,
Та хоч правую руку!

— Ой рад би я, моя мила.
Хоч обидві подати: (2)
Насипано та сирої землі.
Що не можу підняти.

Oh, little well in the steppe,
Water flows from it. (2)
Hey, there's a bunch of gray oxen grazing there
But it is drinking from the well.

The oxen roar, they do not drink water.
Because in the Crimea they hear the old song. (2)
Oh, God knows, and God knows.
Where chumachenki spend the night.

Oh, the Chumachenkas are spending the night
In the pure steppe by the valley, (2)
The gray oxen were let loose
With green ant.

He died, he died a little
But on a Sunday morning, (2)
They buried that little boy
In a green banner.

Oh, a gray cuckoo flew in.
But everything is "coo-coo" and "coo-coo". (2)
- Oh, give it, chumach, and give it, dove,
But at least I have my right hand!

- Oh, I would love to, my dear.
Although both submit: (2)
Poured and raw earth.
What I can't lift.

# data[].attributes.headline
Пархонюк Артем

# data[].attributes.subject
Пархонюк Артем

# data[].attributes.body
Червона калино,
Чого в лузі гнешся?
Чи світла не любиш —
До сонця не пнешся?

Не жаль мені цвіту,
Не страшно і грому,
І світло люблю я.
Купаюся в ньому.

Чи жаль тобі цвіту,
Чи радощів світу?
Чи бурі боїшся,
Чи грому з блакиту?

А вгору не пнуся.
Бо сили не маю,
Червоні ягідки
Додолу схиляю.

Я вгору не пнуся,
Я дубам не пара,
А ти ж мене, дубе.
Отінив, мов хмара.
---
red viburnum,
What are you bending in the meadow?
Don't you like light?
Can't reach the sun?

I don't feel sorry for the flower,
Thunder is not scary,
And I love light.
I bathe in it.

Do you feel sorry for the flower,
Or the joys of the world?
Are you afraid of the storm
Thunder out of the blue?

And I'm not going up.
Because I don't have the strength
Red berries
I lean down.

I don't climb up
I'm not a match for oak trees,
And you me, dude.
Shaded like a cloud.
---

# data[].attributes.attachment_caption
Домбровський Арсен

# data[].attributes.headline
Тарас Шевченко

# data[].attributes.subject
Тарас Шевченко

# data[].attributes.body
"Думи мої думи…"
Думи мої, думи мої,
Лихо мені з вами!
Нащо стали на папері
Сумними рядами?..
Чом вас вітер не розвіяв
В степу, як пилину?
Чом вас лихо не приспало,
Як свою дитину?...
За карії оченята,
За чорнії брови
Серце рвалося, сміялось,
Виливало мову,
Виливало, як уміло,
За темнії ночі,
За вишневий сад зелений,
За ласки дівочі...
За степи та за могили,
Що на Україні
My Thoughts, My Thoughts
My thoughts, my thoughts —

Naught but trouble to me!

What for have you lined up —

Frowning rows on my pages?..

The wind hasn't scattered you,

In the steppe, like ashes yet?

The trouble hasn't put you to sleep,

As if you're its own children yet?..

My thoughts, my thoughts

My precious children!

For you have I exerted myself, —

What to do with you now, children?

Go to Ukraine, my children!

To our lovely, glorious Ukraine now,

Take all the poor ones, the orphans, and go,

While I will be dying here.

There you will find a good soul, —

And a word that will be of help,

There you will find the truth you've been looking for,

And who knows, maybe glory as well...

Welcome them now, my Motherland,

My glorious Ukraine!

My unwise children, embrace them —

With open arms, as if your own children.

# data[].attributes.headline
Дембіцька Анна

# data[].attributes.subject
Дембіцька Анна

# data[].attributes.body
Заповіт

Як умру, то поховайте

Мене на могилі

Серед степу широкого

На Вкраїні милій,

Щоб лани широкополі,

І Дніпро, і кручі

Було видно, було чути,

Як реве ревучий.

Як понесе з України

У синєє море

Кров ворожу... отойді я

І лани і гори —

Все покину, і полину

До самого Бога

Молитися... а до того

Я не знаю Бога.

Поховайте та вставайте,

Кайдани порвіте

І вражою злою кров’ю

Волю окропіте.

І мене в сем’ї великій,

В сем’ї вольній, новій,

Не забудьте пом’янути

Незлим тихим словом.
----------
When I die, bury me
Me on the grave
Among the wide steppe
Dear Ukraine,
So that the roes are wide-field,
And the Dnipro, and steep
It was visible, it was heard
How roaring roars.
As it will carry from Ukraine
In the blue sea
Blood of the enemy... go away
And meadows and mountains -
I will leave everything, and I will go away
To God himself
To pray... and besides
I don't know God.
Bury and rise
Break the shackles
And with impressive evil blood
Sprinkle the will.
And I'm in a big family,
Free, new in the family,
Don't forget to mention
In a nice quiet word.

# data[].attributes.attachment_caption
Леся Українка 

# data[].attributes.headline
На зеленому горбочку... Леся Українка. Бондарєва Анастасія

# data[].attributes.subject
На зеленому горбочку... Леся Українка. Бондарєва Анастасія

# data[].attributes.body
На зеленому горбочку...
На зеленому горбочку,
У вишневому садочку,
Притулилася хатинка,
Мов маленькая дитинка
Стиха вийшла виглядати,
Чи не вийде її мати.
І до білої хатинки,
Немов мати до дитинки,
Вийшло сонце, засвітило
І хатинку звеселило.
On a green hill...
On a green hill, In the cherry orchard, The hut snuggled up, Like a little baby The poem turned out to look like Will it be possible to have her? And to the white house, Like a mother to her child The sun came out, it shone And the house was happy.

# data[].attributes.headline
Буяновський Владислав

# data[].attributes.subject
Буяновський Владислав

# data[].attributes.body
Як умру, то поховайте

Мене на могилі

Серед степу широкого

На Вкраїні милій,

Щоб лани широкополі,

І Дніпро, і кручі

Було видно, було чути,

Як реве ревучий.

Як понесе з України

У синєє море

Кров ворожу... отойді я

І лани і гори —

Все покину, і полину

До самого Бога

Молитися... а до того

Я не знаю Бога.

Поховайте та вставайте,

Кайдани порвіте

І вражою злою кров’ю

Волю окропіте.

І мене в сем’ї великій,

В сем’ї вольній, новій,

Не забудьте пом’янути

Незлим тихим словом.

When I die, bury me

Me on the grave

Among the wide steppe

Dear Ukraine,

So that the roes are wide-field,

And the Dnipro, and steep

It was visible, it was heard

How roaring roars.

As it will carry from Ukraine

In the blue sea

Blood of the enemy... go away

And meadows and mountains -

I will leave everything, and I will go away

To God himself

To pray... and besides

I don't know God.

Bury and rise

Break the shackles

And with impressive evil blood

Sprinkle the will.

And I'm in a big family,

Free, new in the family,

Don't forget to mention

In a nice quiet word.

Тарас Шевченко

# data[].attributes.headline
Баранчук Софія

# data[].attributes.subject
Баранчук Софія

# data[].attributes.body
А й правда, крилатим ґрунту не треба.
Землі немає, то буде небо.
Немає поля, то буде воля.
Немає пари, то будуть хмари.
В цьому, напевно, правда пташина…
А як же людина? А що ж людина?
Живе на землі. Сама не літає.
А крила має. А крила має!
Вони, ті крила, не з пуху-пір'я,
А з правди, чесноти і довір'я.
У кого – з вірності у коханні.
У кого – з вічного поривання.
У кого – з щирості до роботи.
У кого – з щедрості на турботи.
У кого – з пісні, або з надії,
Або з поезії, або з мрії.
Людина нібито не літає…
А крила має. А крила має!
~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~

And the truth is, the winged do not need soil.
There is no earth, then there will be heaven.
There is no field, then there will be will.
There is no steam, then there will be clouds.
This is probably the bird's truth...
And what about a person? What about a person?
Lives on the ground. It does not fly itself.
And it has wings. And it has wings!
They, those wings, are not made of feathers,
And from truth, virtue and trust.
For whom - out of loyalty in love.
Who has an eternal passion.
In whom - from sincerity to work.
Who has out of generosity for concern.
For whom - from a song, or from hope,
Either from poetry or from a dream.
Humans don't seem to fly...
And it has wings. And it has wings!

# data[].attributes.headline
Сорокін Ярослав

# data[].attributes.subject
Сорокін Ярослав

# data[].attributes.body
"Ой по горі роман цвіте"

Ой по горі роман цвіте,
Долиною козак іде
Та у журби питається,
Де та доля пишається?

Чи то в шинках з багачами?
Чи то в степах з чумаками?
Чи то в полі на роздоллі
З вітром віється по волі? —

Не там, не там, друже-брате,
У дівчини в чужій хаті,
У рушничку та в хустині
Захована в новій скрині.
------

"Oh, romance is blooming on the mountain"

Oh, romance is blooming on the mountain,
A Cossack walks through the valley
But the grief asks,
Where is that destiny written?

Is it in the bars with the rich?
Is it in the steppes with Chumaks?
Whether it is in the field in the middle of nowhere
Winding at will? —

Not there, not there, friend, brother,
At a girl in someone else's house,
In a handkerchief and a scarf
Hidden in a new chest.

# data[].attributes.headline
Все минає, але любов після всього остається…

# data[].attributes.subject
Все минає, але любов після всього остається…

# data[].attributes.body
Все минає, але любов після всього остається.
Все минає, але не бог і не любов.
Все є вода — навіщо на води надіятись друзі?
Все є вода, але буде дружня пристань.
На цьому камені заснована вся церква Христова.
Це нам і кефа, петра і скеля.

Everything passes, but love after everything remains...

Everything passes, but love remains after everything.
Everything passes, but not god or love.
Everything is water — why should friends hope for water?
Everything is water, but there will be a friendly wharf.
The whole church of Christ is based on this stone.
This is us and kefa, peter and rock.

# data[].attributes.headline
Демчук Настя 

# data[].attributes.subject
Демчук Настя 

# data[].attributes.body
Крила
А й правда, крилатим ґрунту не треба.
Землі немає, то буде небо.
Немає поля, то буде воля.
Немає пари, то будуть хмари.
В цьому, напевно, правда пташина…
А як же людина? А що ж людина?
Живе на землі. Сама не літає.
А крила має. А крила має!
Вони, ті крила, не з пуху-пір'я,
А з правди, чесноти і довір'я.
У кого – з вірності у коханні.
У кого – з вічного поривання.
У кого – з щирості до роботи.
У кого – з щедрості на турботи.
У кого – з пісні, або з надії,
Або з поезії, або з мрії.
Людина нібито не літає…
А крила має. А крила має!
--------
And the truth is, the winged do not need soil.
There is no earth, then there will be heaven.
There is no field, then there will be will.
There is no steam, then there will be clouds.
This is probably the bird's truth...
And what about a person? What about a person?
Lives on the ground. It does not fly itself.
And it has wings. And it has wings!
They, those wings, are not made of feathers,
And from truth, virtue and trust.
For whom - out of loyalty in love.
Who has an eternal passion.
In whom - from sincerity to work.
Who has out of generosity for concern.
For whom - from a song, or from hope,
Either from poetry or from a dream.
Humans don't seem to fly...
And it has wings. And it has wings!

# data[].attributes.headline
Владичко Олег 

# data[].attributes.subject
Владичко Олег 

# data[].attributes.body
Як умру, то поховайте

Мене на могилі

Серед степу широкого

На Вкраїні милій,

Щоб лани широкополі,

І Дніпро, і кручі

Було видно, було чути,

Як реве ревучий.

Як понесе з України

У синєє море

Кров ворожу... отойді я

І лани і гори —

Все покину, і полину

До самого Бога

Молитися... а до того

Я не знаю Бога.

Поховайте та вставайте,

Кайдани порвіте

І вражою злою кров’ю

Волю окропіте.

І мене в сем’ї великій,

В сем’ї вольній, новій,

Не забудьте пом’янути

Незлим тихим словом.

Англійською мовою

When I die, bury me

Me on the grave

Among the wide steppe

Dear Ukraine,

So that the roes are wide-field,

And the Dnipro, and steep

It was visible, it was heard

How roaring roars.

As it will carry from Ukraine

In the blue sea

Blood of the enemy... go away

And meadows and mountains -

I will leave everything, and I will go away

To God himself

To pray... and besides

I don't know God.

Bury and rise

Break the shackles

And with impressive evil blood

Sprinkle the will.

And I'm in a big family,

Free, new in the family,

Don't forget to mention

In a nice quiet word.When I die, bury me

Me on the grave

Among the wide steppe

Dear Ukraine,

So that the roes are wide-field,

And the Dnipro, and steep

It was visible, it was heard

How roaring roars.

As it will carry from Ukraine

In the blue sea

Blood of the enemy... go away

And meadows and mountains -

I will leave everything, and I will go away

To God himself

To pray... and besides

I don't know God.

Bury and rise

Break the shackles

And with impressive evil blood

Sprinkle the will.

And I'm in a big family,

Free, new in the family,

Don't forget to mention

In a nice quiet word.

# data[].attributes.headline
Вільям Шекспір Сонет №57                        Лукашук Олександр          

# data[].attributes.subject
Вільям Шекспір Сонет №57                        Лукашук Олександр          

# data[].attributes.body
Для вірних слуг немає нічого іншого,
Як чекати біля дверей пані.
Так, твоїм примхам готовий служити,
Я в чеканні час проводжу.Я про себе лаяти не смію нудьгу,
За стрілками годинника твоїх слідкуючи.
Не проклинаю гірку розлуку,
За двері твою за знаком виходячи.
Не дозволяю помислам ревнивим
Переступати заповітний твій поріг,
І, бідний раб, я вважаю щасливим
Того, хто годину пробути з тобою міг.

Що хочеш роби. Я позбувся зренья,
І немає в мені ні тіні подозренья.
Being your slave, what should I do but tend
Upon the hours and times of your desire?
I have no precious time at all to spend,
Nor services to do till you require.Nor dare I chide the world-without-end hour
Whilst I (my sovereign) watch the clock for you,
Nor think the bitterness of absence sour
When you have bid your servant once adieu.
Nor dare I question with my jealous thought
Where you may be, or your affairs suppose,
But like a sad slave stay and think of nought
Save where you how are happy you make those.

So true a fool is love that in your will
Though you do any thing he thinks no ill.
Джерело: https://learn-english.net.ua/poradu/soneti-shekspira-anglijskoyu-movoyu-z-perekladom

# data[].attributes.headline
Ліщук Вікторія 

# data[].attributes.subject
Ліщук Вікторія 

# data[].attributes.body
Реве та стогне Дніпр широкий,
Сердитий вітер завива,
Додолу верби гне високі,
Горами хвилю підійма.
І блідний місяць на ту пору
Із хмари де-де виглядав,
Неначе човен в синім морі,
То виринав, то потопав.
Ще треті півні не співали,
Ніхто нігде не гомонів,
Сичі в гаю перекликались,
Та ясен раз у раз скрипів.
...
Roars and groans wide Dnepr,
Angry wind howls
Beneath willows bend high,
The mountains will rise in waves.
And a pale moon at that time
From the cloud I looked somewhere,
Like a boat in a blue sea,
Sometimes it surfaced, then it sank.
The third roosters did not sing yet,
No one made a fuss anywhere,
The owls called to each other in the grove,
But the gums creaked again and again.

# data[].attributes.attachment_caption
Ройко Валерії

# data[].attributes.headline
Стоїть Явір Над Водою.

# data[].attributes.subject
Стоїть Явір Над Водою.

# data[].attributes.body
Стоїть явір над водою,
В воду похилився,
На козака пригодонька:
Козак зажурився.

Не хилися, явороньку,
Ще ж ти зелененький,
Не журися, козаченьку,
Ще ж ти молоденький!

Не рад явір хилитися -
Вода корінь миє!
Не рад козак журитися,
Так серденько ниє. *

Ой поїхав з України
Козак молоденький -
Оріхове сіделечко
Ще й кінь вороненький.

Ой поїхав на чужину
Та там і загинув,
Свою рідну Україну
Навіки покинув.

Звелів собі насипати
Високу могилу,
Звелів собі посадити
Червону калину.

"Будуть пташки прилітати,
Калиноньку їсти,
Будуть мені приносити
З України вісті!"

А sycamore stands over the water,
Leaned into the water,
A Cossack adventure:
The Cossack was upset.

Do not waver, lark,
You're still green
Don't be sad, little goat,
You are still young!

The sycamore is not happy to bow down -
Water washes the root!
The Cossack is not happy to grieve,
My heart aches so much. *

Oh, I left Ukraine
A young Cossack -
Walnut seat
There is also a raven horse.

Oh, I went to a foreign country
But there he died,
My native Ukraine
Left forever.

I ordered myself to pour it
high grave
He ordered himself to be planted
Red viburnum.

"Birds will fly,
to eat a lily of the valley,
They will bring me
News from Ukraine!"

# data[].attributes.attachment_caption
When I am dead, bury meIn my beloved Ukraine,My tomb upon a grave mound highAmid the spreading plain, So that the fields, the boundless steppes,The Dniepe

# data[].attributes.headline
Тарас Шевченко 

# data[].attributes.subject
Тарас Шевченко 

# data[].attributes.attachment_link.title
Без названия

# data[].attributes.headline
Жуковський юрій

# data[].attributes.subject
Жуковський юрій

# data[].attributes.body
Мені тринадцятий минало.

Я пас ягнята за селом.

Чи то так сонечко сіяло,

Чи так мені чого було?

Мені так любо, любо стало,

Неначе в Бога......

Уже прокликали до паю,

А я собі у бур’яні

Молюся Богу... І не знаю,

Чого маленькому мені

Тойді так приязно молилось,

Чого так весело було.

Господнє небо, і село,

Ягня, здається, веселилось!

І сонце гріло, не пекло!

Та недовго сонце гріло,

Недовго молилось...

Запекло, почервоніло

І рай запалило.

Мов прокинувся, дивлюся:

Село почорніло,

Боже небо голубеє

І те помарніло.

Поглянув я на ягнята —

Не мої ягнята!

Обернувся я на хати —

Нема в мене хати!

Не дав мені Бог нічого!..

І хлинули сльози,

Тяжкі сльози!.. А дівчина

При самій дорозі

Недалеко коло мене

Плоскінь вибирала,

Та й почула, що я плачу.

Прийшла, привітала,

Утирала мої сльози

І поцілувала...

Неначе сонце засіяло,

Неначе все на світі стало

Моє... лани, гаї, сади!..

І ми, жартуючи, погнали

Чужі ягнята до води.

Бридня!.. А й досі, як згадаю,

То серце плаче та болить,

Чому Господь не дав дожить

Малого віку у тім раю.

Умер би, орючи на ниві,

Нічого б на світі не знав.

Не був би в світі юродивим.

Людей і [Бога] не прокляв!
---
I'm past thirteen.

I grazed lambs outside the village.

Is that how the sun shone

Is something wrong with me?

I love it so much, I love it

As if in God's...

Already called to share

And I'm in the weeds

I pray to God... And I don't know

Why little me

Then it was praying so kindly,

Why was it so much fun?

God's sky, and the village,

The lamb seemed to be having fun!

And the sun was warm, not hot!

But the sun didn't shine for long,

I prayed for a short time...

It burned, turned red

And heaven lit up.

As soon as I woke up, I looked:

The village turned black

God's sky is blue

And that was wasted.

I looked at the lambs -

Not my lambs!

I turned to the house -

I don't have a house!

God did not give me anything!

And tears flowed

Heavy tears!.. And the girl

By the road itself

Not far from me

Ploskin chose

Yes, she heard that I was crying.

Came, greeted

She wiped my tears

And kissed...

As if the sun shone,

As if everything in the world has become

My... meadows, groves, gardens!..

And we, jokingly, drove away

Stranger's lambs to the water.

Brydnya!.. And still, as I recall,

That heart cries and hurts,

Why didn't God let him live

I was young in that paradise.

I would die plowing in the field,

I would not know anything in the world.

I wouldn't be a fool in the world.

I did not curse people and [God]!

# data[].attributes.headline
Костюкевич Андрій 

# data[].attributes.subject
Костюкевич Андрій 

# data[].attributes.body
Садок вишневий коло хати,
Хрущі над вишнями гудуть,
Плугатарі з плугами йдуть,
Співають ідучи дівчата,
А матері вечерять ждуть.

Сем'я вечеря коло хати,
Вечірня зіронька встає.
Дочка вечерять подає,
А мати хоче научати,
Так соловейко не дає.

Поклала мати коло хати
Маленьких діточок своїх;
Сама заснула коло їх.
Затихло все, тілько дівчата
Та соловейко не затих.

Cherry orchard near the house,
Khrushchi buzz over the cherries,
Plowmen with plows go,
The girls sing as they go,
And mothers are waiting for dinner.

The family has dinner near the house,
The evening star rises.
Daughter serves dinner
And the mother wants to teach
So the nightingale does not give.

Mother put it near the house
My little children;
She herself fell asleep next to them.
Everything fell silent, only the girls
But the nightingale did not stop.