# data[].attributes.headline
Перші концтабори  

# data[].attributes.subject
Перші концтабори  

# data[].attributes.body
З початком Другої світової війни в Німеччині виник значний попит на робочу силу. Для його задоволення нацисти почали вербувати в окупованій ними частині Європи «добровольців», обіцяючи гідні умови й добру платню, а з 1941 р. почали масово завозити до Німеччини в’язнів концтаборів, військовополонених (серед яких значну частину становили українці), цивільних чоловіків, жінок і дітей з усіх окупованих країн Європи. Їх було залучено до роботи на німецьких військових і хімічних заводах, шахтах, фермах та на лісозаготівлі. Частина іноземних працівників, які добровільно прибули до Німеччини, дійсно отримувала заробітну плату і мала відносно стерпні умови проживання.

# data[].attributes.body
• На примусових роботах у Німеччині та в окупованих нею країнах працювало 13,5 млн іноземних робітників — військовополонених, в’язнів концтаборів, цивільних осіб.

• Більшість серед остарбайтерів — робітників зі сходу Європи — становили жінки й підлітки.

• Смертність серед остарбайтерів у 1943 р. перевищувала тисячу осіб на місяць. Загалом у Німеччині померло майже 100 тис. іноземних робітників.

• Після завершення війни більшість остарбайтерів потрапила до таборів для переміщених осіб у західній частині Німеччини. Згідно з рішеннями Кримської (Ялтинський) та Потсдамської конференцій, повернення до СССР (репатріація) було обов’язковим для громадян, які проживали на совєтській території до 1939 р. Більшість репатріантів потрапляла до таборів і збірно-пересильних пунктів, де проходила перевірку та фільтрацію.

• Примусова праця іноземців у нацистській Німеччині визнана Нюрнберзьким трибуналом злочином проти людства та грубим порушенням норм міжнародного права.

# data[].attributes.headline
Остарбайтери

# data[].attributes.subject
Остарбайтери

# data[].attributes.body
Спеціальна нашивка для остарбайтерів.

Близько 13,5 млн робітників із 26 країн Європи в роки Другої світової війни примусово працювали в Третьому Райху. З-поміж них близько 2,4 млн були вивезені з території України. Це складає 48% від загальної кількості всіх остарбайтерів із СРСР.

# data[].attributes.headline
Типи таборів

# data[].attributes.subject
Типи таборів

# data[].attributes.body
Концентраційні табори: для затримання цивільних осіб, що їх режим сприймав як загрозу безпеці. Всього було 938 основних і допоміжних таборів.

Табори примусової праці та транзитні табори: табори примусової праці, що їх використовували для жорстокої експлуатації праці ув’язнених з метою збагачення або щоб компенсувати нестачу робочих рук. В’язні працювали без належного обладнання, одягу, харчування та відпочинку. Транзитні табори функціонували як приміщення для тимчасового утримання євреїв, які очікували на депортацію. Ці табори, як правило, були останньою зупинкою перед депортацією до табору смерті. Діяло 1830 транзитних таборів та таборів примусової праці.

Табори для військовополонених: для  радянських військовополонених і полонених із військ країн-Союзників. Було створено 559 таборів для військовополонених, але ця цифра не охоплює десятки тисяч допоміжних таборів для військовополонених.

Табори смерті: створені насамперед або винятково для конвеєрних знищень великої кількості людей відразу після прибуття на об’єкт. Існувало 5 таборів смерті.

# data[].attributes.headline
11 квітня – Міжнародний день визволення в’язнів нацистських концтаборів

# data[].attributes.subject
11 квітня – Міжнародний день визволення в’язнів нацистських концтаборів

# data[].attributes.body
Щорічно 11 квітня згідно з рішенням Генеральної Асамблеї ООН у світі відзначається Міжнародний день визволення в’язнів нацистських концтаборів. Цю дату було встановлено на честь події 11 квітня 1945 року, коли в’язні концтабору Бухенвальд почали інтернаціональне повстання проти гітлерівців.

Цього дня весь світ віддає данину скорботної пам’яті жертвам нацизму, які загинули у концтаборах, і Україна разом з усім світом вклоняється людям, які пройшли крізь жахіття нацистських катівень.