# data[].attributes.attachment_link.readable_text
WordArt.com is an AI-powered word cloud generator that enables you to create amazing and unique word clouds with ease.

Professional quality results can be achieved in no time at all, even for users with no prior knowledge of graphic design.

Word clouds (also known as tag cloud, word collage or wordle) are visual representation of text that give greater rank to words that appear more frequently.

Word clouds are perfect for creating stunning personalized gifts. No sign up required!

# data[].attributes.attachment_link.title
Create Stunning Word Clouds in Seconds | WordArt.com

# data[].attributes.attachment_link.description
WordArt.com is an online word cloud generator that enables you to create amazing and unique word clouds with ease

# data[].attributes.body
Hašiš se sastoji od mehanički izdvojene konopljine smole

# data[].attributes.attachment_link.description
Roditeljsku skrb moguće je oduzeti roditelju koji zlorabi ili grubo zanemaruje roditeljska prava i dužnosti. Roditeljska skrb oduzima se u izvanparničnom postupku odlukom nadležnog suda.

# data[].attributes.attachment_link.title
U pet godina udvostručio se broj djece u domovima i udomiteljskim obiteljima, posvajanje se nije pomaknulo s mjesta

# data[].attributes.attachment_link.description
U veljači ove godine 4439 djece bilo je bez odgovarajuće roditeljske skrbi, od toga ih je 2133 smješteno u domovima, a 2306 u udomiteljskim obiteljima, piše u petak Jutarnji list

# data[].attributes.attachment_link.title
Otkrijte kako izostanak očinske figure utječe na mentalni razvoj djeteta

# data[].attributes.attachment_link.description
Sve se više žena bez partnera odlučuje na majčinstvo umjetnom oplodnjom. Neki od stručnjaka izrazili su zabrinutost za djecu koja odrastaju bez očinske figure.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Da austrijska književnica Christine Nöstlinger (1936.) odlično razumije tinejdžerske probleme, najbolje nam dokazuje njezin roman (Znanje, 2009.). Premda nije bila tinejdžerica kada je pisala roman, Nöstlinger je na duhovit način ispričala poučnu priču o škakljivom procesu odrastanja koji mladima često ostaje u sjećanju po neugodnostima.

Glavni lik romana je četrnaestgodišnji Olfi, pravim imenom Wolfgang. Nije vrli učenik, baš naprotiv, muku muči s ocjenama, a dodatne egzistencijalne muke mu stvara sedmeročlana skupina žena (majka, baka, bakinom sestrom, dvije tete i dvije starije sestre) s kojima mora živjeti. Sasvim novi problemi za Olfija počinju nakon što u psihološkom časopisu pročita članak u kojem piše da djeca koju odgajaju muškarci postižu bolje rezultate u intelektualnom pogledu. Stvaraju se pitanja u Olfijevoj glavi, pita se u kojoj je mjeri članak istinit. Dakle, pored loših ocjena, počinju ga mučiti pitanja glede muških članova obitelji kojih, eto, godinama nema ni u kojem obliku. U Olfijevom slučaju fraza blažen među ženama ne drži vodu, stoga započinje svoju privatnu potragu za biološkim ocem, a tijekom potrage će biti prisiljen suočiti se sa (ne)standardnim tinejdžerskim boljkama i problemima.

Premda je sadržajno relativno kratak, roman Olfi među ženama (u originalu Olfi Obermeier und der Ödipus) Christine Nöstlinger otvara brojne škakljive probleme koji ne gube na aktualnosti, prvenstveno zato jer se o njima još uvijek u nedovoljnoj mjeri otvoreno priča u javnim sferama - naime, pripovijeda se o važnosti očinske figure, tematizira se obiteljsko nasilje od kojega i danas mnogi okreću glavu, vršnjačkoj pomoći i konzumaciji opijata (alkohol, hašiš) među mladima. Roman je prisutan na popisu lektire za 6. razred, a bilo bi prigodnije kad bi se nalazio na popisu za učenike sedmih i osmih razreda jer su oni zreliji i bogatiji po pitanju čitateljskih te životnih iskustava. Nažalost, svakodnevica i statistički podaci jasno pokazuju kako današnji tinejdžeri sve ranije upadaju u konfliktne situacije zbog sve brojnijih disfunkcionalnih obiteljskih zajednica i pomanjkanja empatije uopće - stoga fraza obiteljska idila u sve većoj mjeri poprima status nedostižnog ideala.

Bez pametovanja i prenemaganja, Christine Nöstlinger uspješno je zahtjevnu životnu priču ispripovijedala uz dobru dozu humora, ne dodvoravajući se pritom čitateljstvu. Predviđanja događaja nisu moguća jer su obrati česta pojava, što čitatelja drži u napetom stanju. Brojni suvremeni autori iz područja dječje književnosti mogli bi se ugledati na Christine Nöstlinger - ona je smogla hrabrosti da progovori o tabu temama i pitanjima što i dandanas muče mlade, baš kao što su ih mučili i davne 1984. godine, kada je roman Olfi među ženama prvi put objavljen.

# data[].attributes.attachment_link.title
"Olfi među ženama" Christine Nöstlinger: Bez pametovanja i prenemaganja

# data[].attributes.attachment_link.description
Da austrijska književnica Christine Nöstlinger (1936.) odlično razumije tinejdžerske probleme, najbolje nam dokazuje njezin roman (Znanje, 2009.). Premda nije bila tinejdžerica kada je pisala roman, Nöstlinger je na duhovit način ispričala poučnu priču o škakljivom procesu odrastanja koji mladima često ostaje u sjećanju po neugodnostima. Glavni lik romana je četrnaestgodišnji Olfi, pravim imenom Wolfgang.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
27.08.2019. 16:22 09.04.2008. 14:22 | Prof. dr. sc. Gordana Buljan Flander, prof. psih. | Poliklinika za zaštitu djece grada Zagreba

Svakom djetetu su potrebni poštovanje, fizička dobrobit, pohvala, pažnja, povjerenje, ljubav. Nježno roditeljstvo zahtjeva vještine, znanja i stav da djecu ne treba tući nego ih tretirati s poštovanjem, ljubavlju i osjećajima da su vrijedni. Ponekad roditelji ne žele povrijediti djecu, ali se nađu u situacijama kada njihove želje za kontroliranjem su jače od želja da ne povrijede. Koriste udaranje djece kao način da pokažu svoju ljutnju i neodobravanje djetetovog ponašanja.

Fizičko zlostavljanje se često događa kad roditelji batinama "odgajaju" djecu. Roditelji kažu: "Nisam ga mislio povrijediti. Samo sam ga htio naučiti razlikovati ispravno od pogrešnog". U takvim situacijama roditelji znaju izgubiti kontrolu, što može dovesti do fizičkog zlostavljanja djeteta. Ako roditelji uzrokuju ozljedu, masnice ili ogrebotine na djetetu, krše zakon te je takvim roditeljima nužna i stručna psihološka pomoć.

Iako svaki udarac nije fizičko zlostavljanje, važno je imati na umu da batine ne uče djecu što je dobro. One uče djecu kako da budu nasilna i bez kontrole. Uzrokuju bol, ljutnju pa čak i ozljeđivanje. Djeca uče razlikovati dobro od lošeg oponašajući svoje roditelje - ako ih udare djeca će smatrati da je u redu da i oni udare nekoga.

Fizičko zlostavljanje se može spriječiti ako roditelji nauče kako se uspješno kontrolirati te ne dozvole da bijes kontrolira njihove postupke.

Mnogi roditelji misle da su batine čin pokazivanja ljubavi, jer smatraju da to rade za dobro svoje djece. Takvi roditelji govore djeci kako ih vole istovremeno dok ih tuku. "Da te ne volim ne bih ti to radio. Mene boli više nego tebe. Jednog dana ćeš mi biti zahvalan za to. To je za tvoje dobro". Tako djeca uče da su ljudi koji ih vole također i ljudi koji ih povređuju.

Zlostavljano dijete se također identificira s roditeljem te uči i razvija stav da je fizičko kažnjavanje normalna tehnika discipliniranja, što u odrasloj dobi može voditi u zlostavljačko roditeljstvo. Uobičajeni rezultat je da mnoge žene izabiru muževe i partnere koji im pokazuju ljubav na isti način na koji je to činio njihov roditelj u djetinjstvu.

Važno je znati da se batinama djecu ne uči samo-kontroli. Batine možda zaustavljaju neprikladno ponašanje u tom trenutku, ali dugoročni odgojni cilj učenja djece adekvatnom ponašanju batinama se ne postiže.

Zašto treba reći NE batinama?

Batine uče djecu da je u redu tući druge kad smo ljuti.

Batine mogu ozbiljno ozlijediti djecu.

Batine uče djecu strahu i osveti.

Katkad batine postanu i "nagrada" - kod djece koja ne dobivaju dovoljno pažnje od roditelja, dogodi se da je i negativna pažnja bolja nego nikakva.

Batine uče djecu da je u redu tući one koje volimo.

Batine uče djecu da je u redu nasiljem rješavati probleme.

Batine ne uče djecu razlikovanju poželjnog od nepoželjnog ponašanja jer samo kažnjavaju nepoželjno.

Što umjesto batina?

Postoje mnoge tehnike i načini koji se mogu upotrijebiti u odgoju kako bi djeca naučila razlikovati ispravno od pogrešnog i donositi pametne i mudre odluke. Najmoćniji, najsnažniji način kojim se uči djecu da se primjereno ponašaju su nagrade. Nagrade kao pohvala, nježan dodir, privilegije i sl. pokazuju djeci da se uvažavaju njihovi napori i pokušaji, pomažu u razvijanju djetetovog samopouzdanja, dobre slike o sebi, pokazuju da su oni i to što rade važni. Djeca će učiniti više zbog nagrade nego što će nešto izbjegavati zbog straha od kazne. Najveća nagrada djetetu je pohvala. Važno je upotrebljavati pohvale za njih kao osobe (volim te, divna si kćer) i pohvale za ono što rade (divno si oprala auto, dobro si zakopčao gumbe).

Nježan zagrljaj, lagano lupkanje po leđima uz nježno ljuljanje su pozitivni nježni dodiri. Upotrebljavanje nježnih dodira zajedno s pohvalom čini snažnu kombinaciju.

Privilegije su izvrsne nagrade za djecu. Privilegije mogu biti dodatno vrijeme za gledanje TV-a, kasnije odlaženje u krevet, dobivanje još jedne priče za laku noć ili nešto drugo u čemu djeca uživaju. Privilegije nikad ne smiju uključivati bazične djetetove potrebe, kao što su hrana, vrijeme provedeno s roditeljima, sigurnost, ljubav ili povjerenje. Neki roditelji vole nagrađivati djecu različitim stvarima kao dodatak pohvali i dodiru. Te stvari mogu biti raznolike: od naljepnice do igračke. Stvari koje se koriste kao nagrade nikada ne smiju zamijeniti roditeljske emocije ili roditeljsko prepoznavanje djetetovih potreba, jer je ovo potonje presudno za zdrav emocionalni razvoj.

Kad djeca postanu veća davanje džeparca je dobar način da ih se nagradi. Džeparac uči djecu kako biti odgovoran i postupati s novcem. S djetetom se treba dogovoriti o iznosu džeparca i planu postupanja s novcima.

Kažnjavanje također može biti dio discipline, no to nikako ne smije biti fizičko kažnjavanje koje potiče djecu da misle loše o sebi i drugima. Gubitak privilegija, dakako samo ako je osnovan, ima puno bolji efekt.

No, nikad se ne smije kažnjavati malu djecu (djecu ispod tri godine) zato što:

mala djeca na razlikuju uzrok i posljedicu

oni ne rade štetu namjerno, oni samo istražuju okolinu

još nemaju kognitivne sposobnosti da razlikuju dobro od lošeg

Djeca između 3 i 11 godina se mogu kazniti gubitkom privilegija. Privilegija je pravo koje daju roditelji, npr. gledanje omiljene serije ili crtića, igranje određenom lutkom u kući i sl. Ako dijete zloupotrijebi objekt ili privilegiju, gubi je na neko vrijeme.

Ograničavanje je pogodno za djecu stariju od 3 i pol godine. Ako dijete napusti dvorište bez dozvole, može se uskratiti izlazak izvan dvorišta na određeno vrijeme. No, pri tom je važno da dijete razumije da napuštanje dvorišta nije u redu. Ako dijete ne razumije da njegovo ponašanje nije ispravno ne treba koristiti ograničavanje kao način kažnjavanja.

Roditeljsko razočarenje je pogodno kao kazna za djecu stariju od 3 godine. To je tvrdnja koja izražava razočarenje djetetovim izborom ponašanja ("Razočarana sam jer si istukao sestru!"). Treba paziti da se razočarenje odnosi na izbor ponašanja, a ne na dijete kao osobu.

"
U komunikaciji s djetetom dobro je koristiti tzv. "JA" rečenice, umjesto "TI" rečenice. Rečenice koje počinju s "Ja" uključuju poruke: "Želim...", "Mislim...", "Osjećam...", "Trebam...", "Hoću..." i sl. One su iskren način komuniciranja, otvorene su, daju informaciju o stanju i potrebama osobe koja ih izgovara. S druge strane, "Ti..." poruke su najčešće procjenjujuće, kritične, daju djetetu nejasnu informaciju na temelju koje ne zna što roditelj misli, želi, treba, osjeća, hoće i sl. U pravilu izazivaju otpor, ljutnju i potrebu za obranom od napada. Ovo naročito vrijedi za najdestruktivnije od svih Ti poruka, a to su "Ti uvijek...", "Ti nikad...", "Zašto ti..?" i sl..
"

Zadnja izmjena: 27.08.2019.

# data[].attributes.attachment_link.description
Svakom djetetu su potrebni poštovanje, fizička dobrobit, pohvala, pažnja, povjerenje, ljubav. Nježno roditeljstvo zahtjeva vještine, znanja i stav da djecu ne treba tući nego ih tretirati s poštovanjem, ljubavlju i osjećajima da su vrijedni. Ponekad roditelji ne žele povrijediti djecu, ali se nađu u situacijama kada njihove želje za kontroliranjem su jače od želja da ne povrijede.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Kreni zdravo! | Stranica o zdravim navikama i uravnoteženom životu

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Hašiš se sastoji od mehanički izdvojene konopljine smole sastrugane s lišća i stabljike. Jači je od marihuane, a može sadržavati između 15 i 50% THC-a. Na središnji živčani sustav djeluje jednako kao i narkotik, a uglavnom se upotrebljava u svrhu omamljivanja.

Pojam konoplja se često zamjenjuje nazivom kanabis što je zapravo njezin latinski naziv (lat. Cannabis), ali i naziv biljnog roda kojem konoplja pripada. Rod Cannabis ima jednu jedinu vrstu koja se naziva Cannabis sativa, koja se dijeli na tri podvrste, a to su: industrijska konoplja, indijska konoplja i ruderalna konoplja.

Hašiš može biti u čvrstom obliku ili kao smola, ovisno o pripremi i sobnoj temperaturi, a dobiva se od indijske konoplje. Njegova boja je najčešće svjetlo ili tamnosmeđa, a može varirati od prozirne žute, crne ili crvene boje. Može se pušiti, žvakati ili piti.

Kanabis

Kanabis je danas najraširenija ilegalna psihoaktivna supstanca u svijetu. Smatra se da se ovisnost tijekom života razvija kod približno 2% osoba iz opće populacije.

Tijekom šezdesetih godina prošlog stoljeća kanabis - marihuana - počeo se u većoj mjeri koristiti u SAD-u. Dugotrajno korištenje kanabisa dovodi do razvoja tolerancije, a u novije vrijeme je opisan i fiziološki apstinencijski sindrom za koji se ranije smatralo da se ne razvija.

Povijest kanabisa

Smatra se da se kanabis koristi već tisućama godina, a poznat je i kao najstariji lijek. U prijašnjim stoljećima je kanabis čak bio i priznat kao lijek u nekim zemljama, a upotrebljavao se kao opće sredstvo za smirenje, protiv bolova i grčeva, kod padavice, amenoreje, za smirivanje kašlja i posebno kod migrene.

Međutim, s vremenom su se utvrdila halucinogena svojstva kanabisa i štetni učinci koje uzrokuje. Tek u novije doba je kanabis postao droga.

Tetrahidrokanabinol (THC)

Glavna djelatna tvar u kanabisu je tetrahidrokanabinol (THC) koji je glavni psihoaktivni sastojak. Učinak THC-a postiže se djelovanje i na centralni i na periferni živčani sustav.

Termin „kanabinoidi" se danas koristi za sve tvari koje su strukturalno srodne THC-u. Biljka konoplje sintetizira više od 400 spojeva, od toga je oko 60 kanabinoida.

Vrste kanabisa

Koncentracija THC-a varira unutar najraširenije tri forme kanabisa: marihuane, hašiša i haš ulja.

1. Marihuana se priprema od sušenih vrhova cvjetova i listova biljke. Koncentracije THC-a u listovima marihuane u rasponu je od 0,5% do 5%.

2. Hašiš, osušeni ostaci kanabisa i kompresirani cvjetovi, ima koncentraciju THC-a između 2% i 8%. Hašiš je jača i skuplja droga od marihuane, a djelovanje im je uglavnom slično.

3. Haš ulje koje se dobiva ekstrakcijom THC-a iz hašiša (ili marihuane) organskim otapalom visoko je potentna supstanca u kojoj je koncentracija THC-a između 15% i 50%.

Ako se primjenjuje u malim količinama, THC može uzrokovati lagani osjećaj ugode. Međutim, u većim količinam a dolazi do trovanja kanabisom te se javlja neobično izobličenje slika, poremećaj u osjećaju prostora i vremena te pojačana podražljivost osjetila.

Način primjene kanabisa

Najčešći je način primjene u obliku rukom motanog „džointa", veličine cigarete ili malo veće, kojem se često dodaje duhan kako bi pripomogao u gorenju. Tipični džoint sadrži između 0,5 i 1 grama kanabis a, s rasponom sadržaja THC-a između 5 i 150 mg.

Marihuana i hašiš se mogu uzimati i u hrani. Međutim, u tom slučaju treba dosta vremena za nastup psihoaktivnog učinka (oko sat vremena) i apsorpcija je nepredvidljiva.

Simptomi ovisnosti o kanabisu

Konzumacija hašiša, haš ulja i marihuane može izazvati različite simptom e, a neki od njih su:

osjećaj gladi,

relaksacija,

gubitak kontrole,

apstinencijski sindrom,

povišen krvni tlak,

u početku osjećaj ushićenja, a kasnije osjećaj umora i beznađa,

progresivno zanemarivanje drugih aktivnosti zbog uzimanja psihoaktivne tvari,

nastavak uzimanja psihoaktivne tvari unatoč spoznaji o štetnim posljedicama,

osjećaj usporenosti i pospanosti,

anksioznost i depresija,

razdražljivost,

tremor.

Posljedice konzumacije marihuane, hašiša i haš ulja

Glavni učinci vrsta kanabisa su psihomotorni, bihevioralni, kognitivni i organski.
Psihomotorni učinci: Bihevioralni učinci: Kognitivni učinci:
Organski učinci:

Razvoj tolerancije i apstinencijski sindrom

Teorija „droge ulaznih vrata" sugerira da korištenje kanabisa povisuje vjerojatnost da će korisnici s vremenom početi koristiti sve teže droge. Dugotrajna konzumacija dovodi do razvoja tolerancije kada su osobi potrebne sve veće doz e psihoaktivne tvari da bi osjetila osjećaj ugode i relaksacije.

Apstinencija od kanabisa (marihuane, hašiša ili haš ulja) uključuje učinke koji su tipično suprotni onima koje sama droga proizvodi, poput nesanice, anoreksije, anksioznosti, razdražljivosti, depresije i tremora. Dominantni apstinencijski simptomi su bihevioralni i afektivn i. Kod niskih doza, bihevioralne učinke karakterizira depresija i stimulacija, a kod visokih doza dominantno depresija središnjeg živčanog sustava.

Liječenje ovisnosti o kanabisu

Obzirom da u posljednje vrijeme raste broj osoba kojima je potrebno liječenje ovisnosti o kanabisu, raste i zanimanje za razvoj farmakoterapije ovisnosti i simptoma sustezanja.

Razmatraju se brojne metode liječenja, uključujući primjenu antidepresiva i kanabinoidnih antagonista. Iako su te metode obećavajuće, dosadašnja saznanja daju rijetke i često općenite podatke vezane za učinkovitost i sigurnost takvih lijekova

Članak objavljen:

# data[].attributes.attachment_link.title
Hašiš - simptomi, posljedice konzumacije i liječenje | Kreni zdravo!

# data[].attributes.attachment_link.description
Hašiš se sastoji od mehanički izdvojene konopljine smole sastrugane s lišća i stabljike. Jači je od marihuane, a može sadržavati između 15 i 50% THC-a. Na središnji živčani sustav djeluje jednako kao i narkotik, a uglavnom se upotrebljava u svrhu omamljivanja. Pojam konoplja se često zamjenjuje nazivom kanabis što je zapravo njezin latinski naziv (lat.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
27.08.2019. 16:22 09.04.2008. 14:22 | Prof. dr. sc. Gordana Buljan Flander, prof. psih. | Poliklinika za zaštitu djece grada Zagreba

Svakom djetetu su potrebni poštovanje, fizička dobrobit, pohvala, pažnja, povjerenje, ljubav. Nježno roditeljstvo zahtjeva vještine, znanja i stav da djecu ne treba tući nego ih tretirati s poštovanjem, ljubavlju i osjećajima da su vrijedni. Ponekad roditelji ne žele povrijediti djecu, ali se nađu u situacijama kada njihove želje za kontroliranjem su jače od želja da ne povrijede. Koriste udaranje djece kao način da pokažu svoju ljutnju i neodobravanje djetetovog ponašanja.

Fizičko zlostavljanje se često događa kad roditelji batinama "odgajaju" djecu. Roditelji kažu: "Nisam ga mislio povrijediti. Samo sam ga htio naučiti razlikovati ispravno od pogrešnog". U takvim situacijama roditelji znaju izgubiti kontrolu, što može dovesti do fizičkog zlostavljanja djeteta. Ako roditelji uzrokuju ozljedu, masnice ili ogrebotine na djetetu, krše zakon te je takvim roditeljima nužna i stručna psihološka pomoć.

Iako svaki udarac nije fizičko zlostavljanje, važno je imati na umu da batine ne uče djecu što je dobro. One uče djecu kako da budu nasilna i bez kontrole. Uzrokuju bol, ljutnju pa čak i ozljeđivanje. Djeca uče razlikovati dobro od lošeg oponašajući svoje roditelje - ako ih udare djeca će smatrati da je u redu da i oni udare nekoga.

Fizičko zlostavljanje se može spriječiti ako roditelji nauče kako se uspješno kontrolirati te ne dozvole da bijes kontrolira njihove postupke.

Mnogi roditelji misle da su batine čin pokazivanja ljubavi, jer smatraju da to rade za dobro svoje djece. Takvi roditelji govore djeci kako ih vole istovremeno dok ih tuku. "Da te ne volim ne bih ti to radio. Mene boli više nego tebe. Jednog dana ćeš mi biti zahvalan za to. To je za tvoje dobro". Tako djeca uče da su ljudi koji ih vole također i ljudi koji ih povređuju.

Zlostavljano dijete se također identificira s roditeljem te uči i razvija stav da je fizičko kažnjavanje normalna tehnika discipliniranja, što u odrasloj dobi može voditi u zlostavljačko roditeljstvo. Uobičajeni rezultat je da mnoge žene izabiru muževe i partnere koji im pokazuju ljubav na isti način na koji je to činio njihov roditelj u djetinjstvu.

Važno je znati da se batinama djecu ne uči samo-kontroli. Batine možda zaustavljaju neprikladno ponašanje u tom trenutku, ali dugoročni odgojni cilj učenja djece adekvatnom ponašanju batinama se ne postiže.

Zašto treba reći NE batinama?

Batine uče djecu da je u redu tući druge kad smo ljuti.

Batine mogu ozbiljno ozlijediti djecu.

Batine uče djecu strahu i osveti.

Katkad batine postanu i "nagrada" - kod djece koja ne dobivaju dovoljno pažnje od roditelja, dogodi se da je i negativna pažnja bolja nego nikakva.

Batine uče djecu da je u redu tući one koje volimo.

Batine uče djecu da je u redu nasiljem rješavati probleme.

Batine ne uče djecu razlikovanju poželjnog od nepoželjnog ponašanja jer samo kažnjavaju nepoželjno.

Što umjesto batina?

Postoje mnoge tehnike i načini koji se mogu upotrijebiti u odgoju kako bi djeca naučila razlikovati ispravno od pogrešnog i donositi pametne i mudre odluke. Najmoćniji, najsnažniji način kojim se uči djecu da se primjereno ponašaju su nagrade. Nagrade kao pohvala, nježan dodir, privilegije i sl. pokazuju djeci da se uvažavaju njihovi napori i pokušaji, pomažu u razvijanju djetetovog samopouzdanja, dobre slike o sebi, pokazuju da su oni i to što rade važni. Djeca će učiniti više zbog nagrade nego što će nešto izbjegavati zbog straha od kazne. Najveća nagrada djetetu je pohvala. Važno je upotrebljavati pohvale za njih kao osobe (volim te, divna si kćer) i pohvale za ono što rade (divno si oprala auto, dobro si zakopčao gumbe).

Nježan zagrljaj, lagano lupkanje po leđima uz nježno ljuljanje su pozitivni nježni dodiri. Upotrebljavanje nježnih dodira zajedno s pohvalom čini snažnu kombinaciju.

Privilegije su izvrsne nagrade za djecu. Privilegije mogu biti dodatno vrijeme za gledanje TV-a, kasnije odlaženje u krevet, dobivanje još jedne priče za laku noć ili nešto drugo u čemu djeca uživaju. Privilegije nikad ne smiju uključivati bazične djetetove potrebe, kao što su hrana, vrijeme provedeno s roditeljima, sigurnost, ljubav ili povjerenje. Neki roditelji vole nagrađivati djecu različitim stvarima kao dodatak pohvali i dodiru. Te stvari mogu biti raznolike: od naljepnice do igračke. Stvari koje se koriste kao nagrade nikada ne smiju zamijeniti roditeljske emocije ili roditeljsko prepoznavanje djetetovih potreba, jer je ovo potonje presudno za zdrav emocionalni razvoj.

Kad djeca postanu veća davanje džeparca je dobar način da ih se nagradi. Džeparac uči djecu kako biti odgovoran i postupati s novcem. S djetetom se treba dogovoriti o iznosu džeparca i planu postupanja s novcima.

Kažnjavanje također može biti dio discipline, no to nikako ne smije biti fizičko kažnjavanje koje potiče djecu da misle loše o sebi i drugima. Gubitak privilegija, dakako samo ako je osnovan, ima puno bolji efekt.

No, nikad se ne smije kažnjavati malu djecu (djecu ispod tri godine) zato što:

mala djeca na razlikuju uzrok i posljedicu

oni ne rade štetu namjerno, oni samo istražuju okolinu

još nemaju kognitivne sposobnosti da razlikuju dobro od lošeg

Djeca između 3 i 11 godina se mogu kazniti gubitkom privilegija. Privilegija je pravo koje daju roditelji, npr. gledanje omiljene serije ili crtića, igranje određenom lutkom u kući i sl. Ako dijete zloupotrijebi objekt ili privilegiju, gubi je na neko vrijeme.

Ograničavanje je pogodno za djecu stariju od 3 i pol godine. Ako dijete napusti dvorište bez dozvole, može se uskratiti izlazak izvan dvorišta na određeno vrijeme. No, pri tom je važno da dijete razumije da napuštanje dvorišta nije u redu. Ako dijete ne razumije da njegovo ponašanje nije ispravno ne treba koristiti ograničavanje kao način kažnjavanja.

Roditeljsko razočarenje je pogodno kao kazna za djecu stariju od 3 godine. To je tvrdnja koja izražava razočarenje djetetovim izborom ponašanja ("Razočarana sam jer si istukao sestru!"). Treba paziti da se razočarenje odnosi na izbor ponašanja, a ne na dijete kao osobu.

"
U komunikaciji s djetetom dobro je koristiti tzv. "JA" rečenice, umjesto "TI" rečenice. Rečenice koje počinju s "Ja" uključuju poruke: "Želim...", "Mislim...", "Osjećam...", "Trebam...", "Hoću..." i sl. One su iskren način komuniciranja, otvorene su, daju informaciju o stanju i potrebama osobe koja ih izgovara. S druge strane, "Ti..." poruke su najčešće procjenjujuće, kritične, daju djetetu nejasnu informaciju na temelju koje ne zna što roditelj misli, želi, treba, osjeća, hoće i sl. U pravilu izazivaju otpor, ljutnju i potrebu za obranom od napada. Ovo naročito vrijedi za najdestruktivnije od svih Ti poruka, a to su "Ti uvijek...", "Ti nikad...", "Zašto ti..?" i sl..
"

Zadnja izmjena: 27.08.2019.

# data[].attributes.attachment_link.description
Svakom djetetu su potrebni poštovanje, fizička dobrobit, pohvala, pažnja, povjerenje, ljubav. Nježno roditeljstvo zahtjeva vještine, znanja i stav da djecu ne treba tući nego ih tretirati s poštovanjem, ljubavlju i osjećajima da su vrijedni. Ponekad roditelji ne žele povrijediti djecu, ali se nađu u situacijama kada njihove želje za kontroliranjem su jače od želja da ne povrijede.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Edipov kompleks, u psihoanalizi, prema Freudu, podsvjesna želja sina za majkom, praćena čuvstvima ljubomore i neprijateljstva prema ocu. Edipov kompleks izaziva u djetetu čuvstvo krivnje, koje dijete potiče da se poistovjeti s roditeljem istoga spola i na taj način ostvari svoju potisnutu želju. Iako je Freud sličnu pojavu između kćeri i majke nazvao Elektrinim kompleksom, uobičajilo se i za taj pretpostavljeni odnos koristiti naziv Edipov kompleks.

Citiranje:
Edipov kompleks. Hrvatska enciklopedija, mrežno izdanje. Leksikografski zavod Miroslav Krleža, 2020. Pristupljeno 29. 5. 2020. <http://www.enciklopedija.hr/Natuknica.aspx?ID=17065>.

# data[].attributes.attachment_link.description
Edipov kompleks, u psihoanalizi, prema Freudu, podsvjesna želja sina za majkom, praćena čuvstvima ljubomore i neprijateljstva prema ocu. Edipov kompleks izaziva u djetetu čuvstvo krivnje, koje dijete potiče da se poistovjeti s roditeljem istoga spola i na taj način ostvari svoju potisnutu želju.