# data[].attributes.headline
רובוט שעושה קניות

# data[].attributes.subject
רובוט שעושה קניות

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"היום כשאתה בא הביתה עייף ורוצה מסאז', אתה מסתפק לכל היותר בכורסת עיסוי יקרה. בעתיד תגיע הביתה ויהיה רובוט שיפנק אותך בעיסוי, בזמן שאחר יכין לך קפה, אחד נוסף יסדר את השולחן לארוחה, ואחרון ינקה את הבית" - כך מצייר פרופ' צבי שילר את המציאות שלנו בעתיד הלא רחוק.

חלום רטוב של טכנופיל? עולם של נתפס כרחוק מאוד מהמציאות העכשווית שלנו, אך שילר, מהמחלקה להנדסת מכונות ומכטרוניקה במרכז האוניברסיטאי אריאל, סבור כי תוך 10 שנים תהיה פריצת דרך של ה לבית שלנו: "בשביל מהפכה טכנולוגית 20 שנה זה הרבה. המחשב האישי פותח בתחילת שנות ה-80, והנה, 20 שנה מאוחר יותר כבר אין מה להשוות".

רוב הפיתוחים הרובוטיים בישראל מיועדים לתחום התעשייתי או הביטחוני, אבל יש גם כמה שיוכלו לשרת כל אחד מאיתנו, ואלה כבר קיימים בשוק.

כזה הוא למשל רובומו - מכסח הדשא שפיתחה חברת פרנדלי רובוטיקס הישראלית. רובוט אחר, דולפין של חברת מיטרוניקס, נועד לנקות בריכות. ב-2009 השיקה חברת iRobot בארץ את Roomba 560 - רובוט ניקוי שיודע לשאוב אבק מכל חלקי הבית. מחירו: 1,990 שקל.

לדברי שילר, "הדבר היחיד שיכול לעכב את פריצת הרובוטיקה זה רמת ההשקעות. אם המדינה תחליט שזה נושא חשוב, הרובוטים יהיו חלק חשוב בחיינו בעוד 10 שנים, וקרוב ל-20 אם לא תעשה כן. בכל אופן, המהפכה הזו תגיע לפה. כל מה שאנו חושבים שהיום חדשני, בעוד מספר שנים ייחשב לפרימיטיבי".

עוד בנושא גלובס טק

מה המשמעות? שבעוד פחות מ-20 שנה כל עולם הצריכה שלנו יהיה מוקף בהם: מנהיגת הרכב שלנו, דרך טיפול בהורינו המתבגרים או טיפול בכביסה שלנו - וכלה בחינוך ילדינו ובהכנת האוכל בשובנו עייפים לעת ערב מהעבודה.

לדברי שילר, "גם בישול אוכל יעבור אוטומציה, ויהיו רובוטים שיסייעו בעניין. יש כבר מכונה שמכינה לחם. בעתיד יהיו גם רובוטים שיחתכו עבורנו סלט ושאר סוגי מזון שדורשים הרבה תשומת-לב".

שילר מתאר את הדור הבא של מכונות הכביסה: "בעתיד אניח כביסה ליד המכונה, וזרוע רובוטית תמיין אותה ותכניס את הכביסה הצבעונית. אחרי שתסתיים מלאכת הכביסה עצמה, המכונה גם תייבש את הבגדים, וזרוע רובוטית אחרת תוציא אותם ותקפלם. בהקשר לזה היום כבר יש תוכנה לקיפול בגדים אוטומטי. היתה כבר הדגמה של רובוט שעשה זאת. עד שתושלם הטכנולוגיה, גם המחיר יהיה נמוך, כדי שיהיה מספיק אטרקטיבי. יעברו אמנם מספר שנים עד אז, אבל גם זה בדרך אלינו".

רובוטים ספורים אפשר לרכוש כבר היום דרך אמזון. למשל, את iRobot ניתן לרכוש תמורת קרוב ל-300 דולר, ורובוט דומה שפיתחה חברת סמסונג מוצע למכירה באתר. רובוט נוסף המוצע לרכישה באתר של ענקית הקמעונאות המקוונת הוא Litter Robot, שמנקה את הארגז של חתול הבית, ומחירו 350 דולר.
בעקבות היפנים
כדי לנבא כיצד הרובוטים הופכים למוצרי צריכה בתחומים רבים בחיינו, מספיק להצטייד בכרטיס טיסה לטוקיו, או בעידן ה-YouTube - פשוט לצפות במה שנעשה שם.

במזרח הרחוק כנראה לא נבהלים מסרטי האימה הבידיוניים שבהם משתלטים הרובוטים על כדור-הארץ. שם נכנעו לרובוטיקה ללא תנאי, כאשר יפן היא ללא ספק המובילה בתחום. היא היתה בו כבר משנות ה-70 של המאה הקודמת, והיא שועטת קדימה ללא מעצורים. כיום פועלים בעולם כ-700 אלף רובוטים תעשייתיים, מתוכם חצי מיליון ביפן.

למה דווקא יפן? ראשית, כי שם לא מעודדים הבאת כוח עבודה זול מבחוץ, וכשאין כזה, דרוש פתרון אחר לעבודות כמו ניקיון וסיעוד; שנית, בגלל הפוטנציאל הכלכלי שרואים שם בתחום מתפתח זה, ובשל סיבה זו גם דרום קוריאה הצטרפה לתחום בהתלהבות לפני שנים ספורות; ושלישית, בגלל השילוב של ילודה מועטה ותוחלת חיים ארוכה במיוחד.

בהתאם לבעיה, חלק גדול מהפתרונות ביפן נוגעים לתחום הסיעוד. שילר מספר כי כבר היום אפשר למצוא ביפן רובוט שעוזר לנכים לאכול, כיסאות גלגלים חכמים ומערכות לעיוורים לזיהוי מכשולים. מערכת אחרת שם מחלקת תרופות במינון הנכון ובזמן הנכון. הרובוט יזהיר שהפציינט לא לקח את התרופות ואולי אף ישלח הודעה בנושא לרופא. יש מערכת נוספת לאדם בודד שלא יכול לפתוח את הדלת, שהיא עושה זאת עבורו.

השנה היה גם זוג יפני שבחר לתת לרובוט, I-Fairy שמו, לנהל את טקס חתונתם. הסיבה: הם נפגשו לראשונה דרך עבודתם שנוגעת לתחום הרובוטיקה.

בקוריאה לקחו את תחום הרובוטיקה במידה רבה לכיוון החינוך. לדברי שילר, "בקוריאה זיהו את התקשורת עם ילדים בבית כבעיה שצריך לתת לה פתרונות. במקום שהילד יצפה בטלוויזיה, הרובוט נותן לילד משימות, שואל אותו שאלות ומקבל ממנו תשובות".
המהפכה בינתיים מחכה
בחדוות היצירה, היפנית והקוריאנית בעיקר, יש גם משהו מתעתע. כבר כמה שנים שחוקרים קוריאנים מדווחים כי ב-2010 יהיה רובוט בכל בית. 2010, כידוע, עוד מעט נפרדת מאתנו, והרובוטים המובטחים טרם הופיעו על מפתן דלתנו.

המבחן האמיתי של התחום יהיה דווקא בפרקטיקה - ברובוטים שיעשו יותר מדבר אחד, שיחשבו כמו בני אדם - וכמובן שיעלו במחיר שנוכל להרשות לעצמנו להשתמש בהם.

גאוף פגמן, דירקטור ב-R U Robots, מיצרניות הרובוטים היחידות בבריטניה, טען השנה כי "ככל שאנו משתמשים יותר ברובוטים, אנו מעריכים יותר את יכולות האדם. זה קשה להנחות אותם. אתה יכול לארגן שהם יחלקו קפה, אבל זהו בעצם".

יש גם מספרים שמגבים זאת. מספר הרובוטים התעשייתיים שמיוצרים בבריטניה נמצא בירידה תלולה.
רובוט 1: חבר לעת צרה
ביפן כבר הבינו - רובוט יכול גם להיות חבר, או לפחות לתת מענה לבעיית הבדידות. אפילו ילד רובוט פיתחו שם.

"הרעיון הוא שאם יש ילד יחיד בבית, הילד-רובוט ישמש לו כמעין אח", מסביר שילר. "לחברת סוני היה כזה, וגם להונדה יש כזה, אבל הוא לא מיוצר בכמות מסחרית".

במסגרת זו פותחו עוד חיות מחמד רובוטיות, אבל פה חווים לעתים רגרסיה, בעיקר בגלל המחיר הגבוה. שילר מספר כי למשל "חיית המחמד של סוני, AIBO, היתה יקרה מדי. היא עלתה 1,500 דולר, ולכן הפסיקו לייצר אותה".

* Paro: כלב ים רובוטי עם פרווה לבנה המסייע לקשישים ומוגבלים פיזית, שחפצים במעט אינטראקציה. הוא נעים למגע וגם מגיב לליטופים.

* Wakamaru: רובוט אחר שמשמש לאותה מטרה. גובהו מטר, והוא עולה 14 אלף דולר. בין היתר, הוא מזכיר לבעליו לקחת תרופות ומזעיק עזרה אם הוא חושד כי משהו אינו כשורה.

* דינו-רובוט: חיית מחמד בשם Pleo, הנראית כמו דינוזאור. יש לה חושי שמיעה, ראייה ומישוש, והיא ויכולה אף לחוש שמחה, עצב וכעס. כשהיא עייפה, היא נעשית ישנונית.

* PaPeRo: חיית מחמד של חברת NEC, המשחקת עם אנשים, שמחה לשוחח עימם, לרקוד ולסייע בתכנון שעות הפנאי. אם מתעלמים ממנה, היא נעשית עצלנית.
רובוט 2: בישול וסיעוד
* Okonomiyaki: ב-2009 הוצג ביפן רובוט שמציע להכין לנו, בהתאם כמובן למדינה בה פותח, ארוחה יפנית למהדרין, בהתאם להוראות שנאמרות לו באופן וורבלי.

* Robovie-II: הרובוט נכנס לו לסופרמרקט, מנופף לשלום למוכר ומבקש את עזרתו. עם סל על זרועו, הוא עובר עם אחד מעובדי הסופר ומציין באוזנו בכל מקום איזה מוצר עליו להביא לבעליו, וזה שם אותו בסל. רשימת הקניות מועברת לסופר עוד קודם להגעת הרובוט.
רובוט 3: הגשה ואירוח
מעבר לסיוע לקשישים וחסרי יכולות, לימוד ילדים ומילוי פונקציה של חבר או חיית מחמד, רובוטים יוכלו לשמש כפקידי קבלה, שומרים ואפילו מורים. כך למשל בהונג-קונג, שם מיוצרים צמד רובוטים שישרתו את הסועדים במסעדה. הראשון לוקח הזמנה, והשני מגיש את האוכל.

* Asimo: הרובוט יכול לקבל את פני אורחינו וכמובן גם ליידע אותנו על הגעתם על-ידי שליחת תמונה שלהם. גם את ההדרכה להגעתם עד אלינו הוא יספק בשמחה. הוא מבחין בין קולות שונים, עונה לשאלות, מניד בראשו, מזהה פנים, לוחץ ידיים ועוד. הבעיה: הוא עולה מיליון דולר.

* Banryu: רובוט שיכול להתקשר לבעליו כדי לדווח לו אם הבחין בריח, קול או חום לא רגיל בבית. הוא גם ישלח לבעליו סרטון וידיאו בזמן אמת.

# data[].attributes.attachment_link.title
רובוט שעושה קניות: מה צפוי בתחום הרובוטיקה - ומתי זה יקרה

# data[].attributes.attachment_link.description
"היום כשאתה בא הביתה עייף ורוצה מסאז', אתה מסתפק לכל היותר בכורסת עיסוי יקרה. בעתיד תגיע הביתה ויהיה רובוט שיפנק אותך בעיסוי, בזמן שאחר יכין לך קפה, אחד נוסף יסדר את השולחן לארוחה, ואחרון ינקה את הבית" - כך מצייר פרופ' צבי שילר את המציאות שלנו בעתיד הלא רחוק.

# data[].attributes.attachment_link.description
חדשות, תמונות וכתבות על רובוטים באתר הארץ.

# data[].attributes.headline
רובוטים בשוק מכונאות הרכב

# data[].attributes.subject
רובוטים בשוק מכונאות הרכב

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
יוניטרוניקס תקים חניון אוטומטי נוסף בניו יורק. כך עולה מהודעה שפירסמה היום (ג') החברה לציבור, שבה הובהר כי התמורה שהיא אמורה לקבל עבור הפרויקט תסתכם ב-11 מיליון שקל. התשלום יתבצע בהתאם להתקדמות וסיום אבני דרך שנקבעו בין הצדדים, וההכנסה מהפרויקט תוכר בדו"חות על פי שיטת שיעור ההשלמה, כאשר הפרויקט במלואו צפוי להסתיים תוך שנתיים.

יוניטרוניקס, שהוקמה ב-1989, פועלת בשני מגזרי פעילות עיקריים. הראשון הוא פיתוח וייצור של בקרים לניהול מערכות אוטומטיות, כולל אוטומציה ליצרני מכונות בתעשיות הפלסטיקה, הטקסטיל, חלקי החילוף לרכב, המזון והפטרוכימיה. 96% ממכירותיה של חטיבת המוצרים נובעות מיצוא. יוניטרוניקס מתחרה בשוק זה עם חברות ענק כמו סימנס באירופה, Rockwell Automation בארה"ב, ו-Mitsubishi Electric Automation במזרח אסיה.

בנוסף, יוניטרוניקס נחשבת שחקן נישה, שמתמחה בפיתוח ננו ומיקרו בקרים, בקרים הכוללים פאנל הפעלה, ובקרים שמשלבים יכולות תקשורת עבור יצרני מכונות קטנות ובינוניות. שוק הבקרים העולמי צפוי לצמוח מ-12.6 מיליארד דולר ב-2015 ל-14 מיליארד דולר ב-2018, כך שבתחום זה יוניטרוניקס מחזיקה בנתח של 0.25%.

לניתוח מפורט של ביצועי החברות החזקות במשק היכנסו לטבלת הרכב המדד

מגזר הפעילות השני של יוניטרוניקס הוא מערכות לוגיסטיות ממוחשבות, בעיקר מחסנים אוטומטיים ומרכזי הפצה ללקוחות כמו שטראוס, טבע, חברת החשמל, תנובה, קוקה קולה ישראל, פלאפון, חיל האוויר, שירותי בריאות כללית ואינטל. בניגוד למגזר הפעילות הראשון, התחרות בתחום זה היא בין שחקנים מקומיים.

היות שיוניטרוניקס היא החברה המובילה בשוק מוצרי האוטומציה והמחסנים האוטומטיים, שפוטנציאל הצמיחה שלו מוגבל ממילא, חיפשה החברה, שהוקמה ומנוהלת על ידי חיים שני, תחום פעילות נוסף, שבו תוכל לעשות שימוש בידע שצברה בתחום המחסנים הממוחשבים. החברה בחרה בשוק החניונים האוטומטיים בארה"ב, בשל הדמיון הרב ברמה הטכנולוגית בין שני התחומים.

הפתרון שלה מאפשר חניה אוטומטית הכוללת מערך יחידות רובוטיות שנועד לאפשר אחסון יעיל של המכוניות ואחזורן באופן אטומטי. הפתרון מאפשר עלות נמוכה יותר, חוסך בנדל"ן יקר, ידידותי לסביבה ומקשה על פגיעה וגניבה של רכבים.

כיום כבר פועלים בצפון אמריקה שישה חניונים אוטונומיים המבוססים על המערכות הרובוטיות של החברה, המכילים יחדיו כ-1,400 מקומות חניה. שלושה חניונים אוטונומיים נוספים בצפון אמריקה כבר נמצאים בשלבי הקמה מתקדמים. בישראל כבר השלימה החברה עד היום שלושה חניונים אוטונומיים, וחמישה חניונים נוספים נמצאים בשלבי הקמה מתקדמים.

חיים שני, מנכ"ל יוניטרוניקס, מסר כי "אנו גאים לדווח על חוזה נוסף, עשירי במספר, להקמת חניון אוטונומי בצפון אמריקה. עד כה הושלמו ונמסרו ללקוחות החברה שישה חניונים אוטונומיים בצפון אמריקה המכילים ביחד כ-1,400 מקומות חניה. הטכנולוגיה הרובוטית ומערכות הבקרה המתקדמות של החברה, המחנים מדי יום אלפי רכבים המשתמשים בחניונים שהוקמו על ידי החברה, נחשבים למובילים בשוק העולמי באמינות ובעבודה רצופה בתנאי מזג אוויר שונים".

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מילון מונחים כלכליים בשוק ההון

# data[].attributes.attachment_link.title
יוניטרוניקס ממשיכה לחתום חוזים בארה"ב: תקים חניון אוטומטי נוסף בניו יורק

# data[].attributes.attachment_link.description
יוניטרוניקס תקים חניון אוטומטי נוסף בניו יורק. כך עולה מהודעה שפירסמה היום (ג') החברה לציבור, שבה הובהר כי התמורה שהיא אמורה לקבל עבור הפרויקט תסתכם ב-11 מיליון שקל. התשלום יתבצע בהתאם להתקדמות וסיום אבני דרך שנקבעו בין הצדדים, וההכנסה מהפרויקט תוכר בדו"חות על פי שיטת שיעור ההשלמה, כאשר הפרויקט במלואו צפוי להסתיים תוך שנתיים.

# data[].attributes.headline
רובוטים במסחר הבורסה

# data[].attributes.subject
רובוטים במסחר הבורסה

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
לכתבות נוספות בערוץ שוק ההון

רוצים רווח 70% בשעה? ההפסד כולו שלכם

איך וורן באפט בוחר מניות מנצחות?

אז מה בין מתמטיקה, מסחר וכסף גדול? האלגו טרייד הוא למעשה מסחר ממוחשב הפועל באמצעות אלגוריתמים (אלגו - אלגוריתמים, טרייד - מסחר), - מסחר שמבוסס על בינה מלאכותית ולא תלוי בבני אדם. היום כ-70% מנפח המסחר, של קנייה ומכירה בבורסות העולם, מיוצר באמצעות המכונות הללו במה שנקרא HFT (High Frequency Trading), כלומר מסחר בתדירות גבוהה. כך יוצא למעשה כי כמעט בכל פקודת מסחר המשודרת לשוקי ההון מעורב רובוט, בין אם מדובר ברכישה של נייר ערך או בקנייה.

אז איך התפתח לו מסחר שכמעט כולו הוא רובוטי, ממסחר שנוהל עד לפני כמה שנים על ידי בני אדם בלבד? כדי לענות על שאלה זו אנחנו צריכים לחזור מעט להיסטוריה של המסחר. במאה ה-18 עם התפתחות המסחר בשווקים הפיננסים ברחבי העולם, כל הפקודות התבצעו בכלל דרך ניירות, כאשר אף שלב במסחר לא היה ממוחשב עד לתחילת שנות ה-70.

אם כן, לא תופתעו לשמוע שכמו בבורסות העולם גם בבורסה בתל אביב, היה המסחר קיים בדרך של צעקות עד לסוף שנות ה-90 שבאותה תקופה הוגדר כחלקית ממוחשב וחלקית קולי. רק בשנת 1999 נכנס המסחר הממוחשב המלא, בדומה פחות או יותר לכניסתו ביתר השווקים המערביים וחדר העסקאות של הבורסה נדם.

הפיכת המסחר ברחבי העולם ולא רק בתל אביב לממוחשב יצרה פרק זמן שבו בחנו מתכנתים ומתמטיקאים מודלים שונים שיאפשרו להפיק רווח ממסחר אלגוריתמי. "מכונות האלגו מבצעות אלפי פעולות של מכירה וקניה בחלקיקי שנייה ומנצלות את פערי המחירים בין שער הקנייה לשער המכירה", מסביר דודו רוז המתמחה במסחר בשוק המניות האמריקאי שהקים את בית הספר למסחר "סימפל טרייד". "במידה והאלגוריתם צדק - כלומר, פעולתו הייתה רווחית, חזרה עליה מאות ואף אלפי פעמים ביום מסחר אחד, תספק רווח נכבד לבעלי המכונה".

אם כך, למכונת האלגו יש ללא ספק יתרונות עצומים של מסחר בכמויות, עבודה ללא הרף ומהירות עצומה! "יתרונן הגדול של המכונות המדוברות טמון בין היתר ביצירת 'נזילות'. נזילות היא היכולת להמיר מניות למזומן (לממשן) ולהיפך, מבלי להשפיע על המחיר או עם השפעה מינימאלית" מוסיף רוז. "קיומה של נזילות משמעותה סחורה רבה בשוק, אותה ניתן למכור או לקנות במהירות ובכל מחיר, בעיקר בגלל ההיצע הגדול שגורר להורדת מחירים, המשרתת את המשקיע הקטן".

אך אל נא נתעלם מיתרון נוסף של המכונות - הן מונעות מניפולציה אנושית, כלומר, ניצול מידע שיש רק לצד אחד ומאפשרות לו להרוויח כסף ולגרום לנו להפסיד. זאת בנוסף לכך, שמכונות המסחר מקבלות את החלטות המסחר ללא רגש ובנטרול השפעות פסיכולוגיה הפוגעות במסחר המנוהל על ידי בני אדם. תחום הפסיכולוגיה הפיננסית שנחקר לא מעט בשנים האחרונות על ידי חוקרים שונים בתחום המימון הביא למסקנה שהפסיכולוגיה היא אחד הגורמים המשפיעים ביותר על מסחר בשוקי ההון בעולם.

חברת האלגו טריידינג הראשונה שנרשמה למסחר וגם היחידה בעולם שהסכימה עד היום לחשוף באופן גלוי ורשמי את פעילותה היא VIRTU שעשתה זאת במסגרת פרסום תשקיף לקראת הנפקתה בבורסת נאסד"ק. על פי תשקיף זה, הרובוט של החברה סגר רק יום אחד של הפסד מבין 1,485 ימי מסחר. נציין כי VIRTU פועלת כבר למעלה מ-5 שנים - להן קדם מספר שנים רב של פיתוח וניסוי של המודל.

"תחום האלגו טריידינג הוא חדש יחסית בשוקי ההון מאחר וחלק גדול מהאלגוריתמים למסחר מבוססים על נתוני עבר והתנהגויות סטטיסטיות שהיה ניתן לנתח רק על בסיס נתוני עבר מפורטים המתועדים למשך תקופה ארוכה", מסביר עומר קופילוב, האסטרטג הראשי של USGCapital ישראל המפעילה זירת מסחר המאפשרת למשקיעים להתנסות במסחר אוטמטי. "אם אני רוצה לבנות מודל למסחר רובוטי, אני זקוק להיסטוריה ארוכה של התנהגות מדדים, סחורות ומטבע חוץ. רק אחרי שהנתונים הללו החלו להיות מתועדים בצורה דיגיטלית התאפשר למפתחים לבנות מודלים למסחר".

הטענה המרכזית של המקטרגים על האלגוטריידינג, היא אחריותו לכאורה על "קריסות בזק" (Flash Crash) בהן, בעקבות תקלה בתוכנה למשל, נופלות הבורסות בצורה דרסטית. קריסה שכזו התרחשה בחודש מאי 2010 כאשר תוך דקות אחדות צנחו הבורסות בניו יורק בין 5% ל-10% והסבו נזקים שנאמדו במיליארדים רבים. גם לפני כשבוע נרשמה קריסה יומית חריגה של 3% בבורסה בהודו ולמרות שלא נמצאו הוכחות חותכות לכך, גוברת ההשערה הרווחת כי גם במקרה זה פעלו מכונות מסחר.

בורסות העולם עדיין מנסות ללמוד על השפעתן של מכונות האלגו על תנודות המסחר בשוק ההון, אך בכל מקרה מוקדם לגמור אומר בדבר אחריותן של המכונות על הקריסות המדוברות, החשדנות היא תכונה חיובית וטובה במסחר, אך אינה מבטלת את היתרונות הרבים של האלגו.

אין תשובה חד משמעית בנוגע לשאלה האם המכונות טובות או רעות. עם זאת, דודו רוז סבור כי אנו המשקיעים לא מתחרים במכונה, משום שהמכונות מתחרות אך ורק בעצמן. "אנו פועלים בדרך אנושית, על כל יתרונותיה וחסרונותיה, בה המחשב לא יודע לעבוד: מחשבה, תכנון עיתוי וכד'. התחרות שלנו היא למול סוחרים אחרים, ולכן צריך אסטרטגיה מתאימה, ניסיון ולמידה". לדבריו, מי שסוחר על בסיס, מגמה וכלים שכל משקיע ממוצע יכול להיעזר, יש לו - ללא כל ספק יתרון ברור על המחשב.

כך לדוגמה, אירועים חריגים בשווקים, כגון הודעה על רכישת ענק, או קריסת חברה משמעותית עלולים לגרום להפסדים במסחר, מאחר ומדובר במודל מתמטי קיימים עדיין יתרונות לסוחר האנושי שיכול לנתח מצב מאקרו כלכלי ונתונים מאקרו כלכליים שיש להם השפעה עתידית על המסחר. הרובוט יוכל להגיב לאותם אירועים רק אחרי שהשתקפו במסחר ולכן במקרים כאלו לסוחר האנושי יש יתרון בקבלת החלטות אסטרטגיות ארוכות טווח.

אך מאידך, בניגוד לסוחר אנושי שעובד 9 שעות ביום, רובוטים עובדים 24 שעות ביממה, 7 ימים בשבוע וערוכים להגיב על התפתחויות בשווקים גם כאשר אנחנו ישנים. "הדבר שהכי מפחיד את מנהלי ההשקעות בשוקי ההון הוא שיתרחש משהו משמעותי בשווקים בזמן שהם ישנים או לא נמצאים בעבודה", מבהיר קפילוב.. "זה יכול להיות מאוד משמעותי כשהבורסה צונחת ב-5%, תשואה של שנה לפעמים יכולה להימחק ביום מסחר בודד. רובוט יכול למנוע פגיעה כה משמעותית בתיק ההשקעות כי מוכן לזהות התנהגויות חריגות במסחר ומגיב בהתאם".

# data[].attributes.attachment_link.title
איך השתלטו הרובוטים על המסחר בבורסה?

# data[].attributes.attachment_link.description
הכירו את מכונות האלגו-טרייד. הסוחרים הצעקניים שעד סוף שנות ה-90 מילאו את הבורסה, פינו את מקומם למכונות מסחר שמבצעות אלפי פעולות קניה ומכירה בחלקיקי שניות. האם בני האדם אמרו את המילה האחרונה? כנראה שלא, אבל נסו להחליף רובוט שעובד ללא הפסקה

# data[].attributes.headline
רובוט במערכת החינוך

# data[].attributes.subject
רובוט במערכת החינוך

# data[].attributes.attachment_link.title
חדש ביפן: רובוט-מורה

# data[].attributes.attachment_link.description
חברת הונדה היפנית בשיתוף עם מוזיאון המדע בטוקיו, משתפים פעולה על מנת לשלב את הרובוט אסימו במערכת החינוך. הרובוט יסייע למורים למדע ללמד מדע וטכנולוגיה

# data[].attributes.headline
רובוטים מחליפים בני אדם בעבודה 

# data[].attributes.subject
רובוטים מחליפים בני אדם בעבודה 

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
תעשיית הרובוטיקה התעשייתית מזנקת - ורשמה מכירות של 516 מיליון דולר. מדובר על 9,733 הזמנות מחברות בצפון אמריקה בתחום, זינוק של 32% לעומת הרבעון הראשון ב-2016, הרבעון שהחזיק בשיא הקודם.

ההכנסות בתעשייה זינקו ברבעון הראשון השנה ב-28% לעומת הרבעון המקביל אשתקד, זאת ברקע הוזלה של כ-3% במחיר יחידות הרובוטים. כך לפי איגוד תעשיות הרובוטיקה (RIA). תעשיית הרכב אחראית על 70% מההזמנות וזינוק של 53% בהזמנות לעומת התקופה המקבילה אשתקד.
הנתונים החזקים שפרסם האיגוד לא עוזרים להרגיע את החשש הגובר מהמשך אובדן מקומות עבודה לטובת רובוטים. בדו"ח שפרסמה הלשכה הלאומית למחקר כלכלי בארה"ב הוערך כי כל רובוט חדש שנכנס לתעשייה מביא להחלפתם של 6.2 עובדים בממוצע. בנוסף, על כל רובוט שמוסיפים לאלף עובדים השכר הממוצע נפגע בין רבע לחצי אחוז בממוצע.

האוכלוסייה שסובלת במיוחד מתהליכי האוטומזציה הללו הם עובדי צווארון כחול בפסי ייצור, מכונאות ותחבורה. הלשכה הלאומית מעריכה כי בין 1990 ועד 2007 קוצצו כ-670 אלף משרות בארה"ב בשל חדירת רובוטים למקומות העבודה.

תפוצת הרובוטים נמצאת בצמיחה מתמדת בכל העולם: באוסטרליה, למשל, החלו לפתח רובוטים לריסוס עשבים שצפויים לחסוך לחקלאים המקומיים 4 מיליארד דולר בשנה. גם מקצועות מתוחכמים יותר חווים חדירה של רובוטים מחסלי עבודות: בין היתר הושלמו ניסויים בהצלחה עם רובוטים שביצעו ניתוחי עיניים, ערמונית ואף הליכי מוח פשוטים יחסית.

בפברואר השנה אמר ביל גייטס בראיון למגזין קווארץ כי יש להתמודד עם החלפת העובדים האנושיים בהטלת מס על הרובוטים. בסן פרנסיסקו ההצעה אולי תהפוך למציאות, לאחר שבחודש שעבר החלה העירייה לבחון כיצד ניתן ליישם מס ברוח הרעיון של גייטס. לעומת זאת, באיחוד האירופי דחו רעיון דומה בעקבות לחץ של פדרציית הרובוטיקה הבינלאומית (IFR), שטענה כי הדבר יפגע בתחרותיות.

# data[].attributes.attachment_link.title
סכנה לעובדים: זינוק בשילוב רובוטים במפעלי ארה"ב

# data[].attributes.attachment_link.description
תעשיית הרובוטיקה התעשייתית מזנקת - ורשמה מכירות של 516 מיליון דולר. מדובר על 9,733 הזמנות מחברות בצפון אמריקה בתחום, זינוק של 32% לעומת הרבעון הראשון ב-2016, הרבעון שהחזיק בשיא הקודם. ההכנסות בתעשייה זינקו ברבעון הראשון השנה ב-28% לעומת הרבעון המקביל אשתקד, זאת ברקע הוזלה של כ-3% במחיר יחידות הרובוטים.

# data[].attributes.headline
רובוט הרג בן אדם 

# data[].attributes.subject
רובוט הרג בן אדם 

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
טכנאי במפעל של פולקסוואגן בגרמניה נהרג ע"י בעיר קסל - כך מדווח העיתון "פייננשל טיימס".

הטכנאי בן ה-21 התקין את הרובוט יחד עם עובד נוסף ולפתע הוא הוכה בחזהו ע"י הרובוט, שלחץ עליו בחוזקה. הטכנאי מת לאחר מכן מפצעיו.

כעת בודקים חוקרים מה הביא לתאונה הקטלנית.

מקרי מוות מרובוטים נחשבים נדירים למדי במפעלים במערב, בעיקר בגלל שהרובוטים מוחזקים בכלובים מיוחדים מטעמי בטיחות, וכך נמנע המגע עם בני אדם.

במקרה האמור, הטכנאי עמד בתוך כלוב הבטיחות כדי להתקין את הרובוט. העובד השני עמד מחוץ לכלוב וניצל.

# data[].attributes.attachment_link.title
הגולם קם על יוצרו: רובוט הרג אדם במפעל בגרמניה

# data[].attributes.attachment_link.description
טכנאי במפעל של פולקסוואגן בגרמניה נהרג ע"י בעיר קסל - כך מדווח העיתון "פייננשל טיימס". הטכנאי בן ה-21 התקין את הרובוט יחד עם עובד נוסף ולפתע הוא הוכה בחזהו ע"י הרובוט, שלחץ עליו בחוזקה. הטכנאי מת לאחר מכן מפצעיו. כעת בודקים חוקרים מה הביא לתאונה הקטלנית.

# data[].attributes.headline
האם לרובוטים יש זכויות? 

# data[].attributes.subject
האם לרובוטים יש זכויות? 

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בבוקר 22 בנובמבר 2015 הזעיק ג'יימס בייטס את משטרת בנטונוויל, ארקנסו, לביתו. הוא סיפר לשוטרים שכשהתעורר מצא את חברו ויקטור קולינס מת בג'קוזי שבחצר האחורית. ערב קודם היו אצלו שלושה חברים, כולל קולינס. הם צפו יחד במשחק פוטבול, שתו בירות וכמה שוטים של וודקה. בשלב מסוים פרש אחד החברים, ושלושת האחרים נכנסו לג'קוזי והמשיכו לשתות. באחת לפנות בוקר, סיפר בייטס, הוא החליט ללכת לישון. שני חבריו נשארו בג'קוזי. כשהתעורר בבוקר מצא את קולינס צף בג'קוזי עם הפנים כלפי מטה.

להאזנה לכתבה, הוקלט על ידי הספריה המרכזית לעיוורים ולבעלי לקויות קריאה https://www.clfb.org.il/heb/main/

הראיות הפורנזיות העלו חורים רבים בסיפור של בייטס, והחקירה הובילה למעצרו כחשוד ברצח. בחיפוש בביתו אספו השוטרים את המידע שצבר אקו, העוזר האישי של אמזון שמופעל באמצעות התוכנה "אלקסה". אקו ניצב בבית, ערני וממתין שיקראו בשמו ויפעילו אותו, למשל כך: "אלקסה, תוכלי לנגן את השיר החדש של קולדפליי?". הרוצח ככל הנראה לא שאל את אלקסה "איך נפטרים מכתמי דם שעל כריות הראש בג'קוזי", אבל השוטרים סברו שיש סיכוי טוב לכך שאלקסה תיעדה חלק מאירועי הערב ותוכל לשפוך אור על הרצח.

המשטרה פנתה לאמזון וביקשה את ההקלטות והתמלולים של אלקסה, אך תגובת החברה היתה מפתיעה: היא עתרה לבית המשפט בטענה שעל הדברים שאלקסה שומעת ואומרת חל התיקון הראשון. כלומר לאלקסה, רובוט בעל בינה מלאכותית, יש זכות לחופש ביטוי. "ההקלטות של אלקסה לבקשות של לקוחותיה זכאיות להגנות מחמירות של התיקון הראשון, וגם התגובות שלה מוגנות על ידי התיקון הראשון מפני שהן עשויות להכיל חומרים אקספרסיביים כמו פודקאסט, ספר מוקלט או מוזיקה, ומפני שתגובתה של אלקסה היא דיבור שמוגן בתיקון הראשון... 'דעה שמוגנת בחוקה... שזכאית להגנה מלאה של החוקה'", נכתב בעתירה, אגב ציטוט מפסק דין אחר. לכן, לצורך קבלת ההקלטות והתמלילים של אלקסה ביקשה אמזון מהמשטרה לעמוד ברף המחמיר שהחוק דורש כדי להצדיק הפרה של חופש הדיבור.

הטיעון של אמזון (שבסופו של דבר מסרה את ההקלטות והתמלולים של אלקסה) העלה לסדר היום שאלה שיש מי שחושבים שהיא בדיחה: האם צריך להעניק לרובוטים זכויות? ככל שהטכנולוגיה מתקדמת ומתפתחת, היא מפגישה אותנו באפיזודות מגוונות בחיי היומיום עם רובוטים עצמאיים, בעלי יכולות למידה עצמאית, שמסוגלים לקבל החלטות, עם כישורי אמפתיה ותקשורת, ואינטליגנטיים יותר מאיתנו. במצב כזה האם עלינו להעניק להם מעמד משפטי, ולצדו זכויות וחובות?

זו שאלה סבוכה, שקל לחדד באמצעות המכונית האוטונומית, אחד הרובוטים המתחוכמים שמפותח כיום. המכונית האוטונומית אינטליגנטית, בעלת כושר ניתוח של מידע מורכב ויכולת קבלת החלטות של חיים ומוות במהירות. האם יש לה זכות לסרב לבקשה להסיע אותנו למקום מסוכן? להאיץ עד קצה של צוק ולקפוץ? לדרוס מישהו בהוראתנו? האם יש לה זכות להחליט מתי עליה למלא מצברים, לעבור ניקוי או להביע את דעתה על החלטותינו? האם יש לה זכויות יוצרים על הידע החדש שהיא מייצרת על מסלולים בעיר?

מוסריים כמונו, חכמים יותר

העתיד הזה לא מאוד רחוק. כבר כיום נמצאים בשימוש רובוטים שמעניקים טיפול לחולים ולקשישים. אלה עשויים למצוא את עצמם בדילמות מוסריות, שכדי להתמודד איתן הם יזדקקו למעמד משפטי שיגן על שיקול דעתם. כך למשל, במקרה שבו קשיש מסרב לקחת את התרופות שהרופאים רשמו לו: אם הרובוט יתעקש על כך ויפנה לעזרת בני המשפחה והצוות הרפואי, תהיה זו בגידה באמונו של הקשיש, אולי אפילו הפרת זכותו לסודיות רפואית. אם יישאר הרובוט נאמן לקשיש, הוא יתרום באופן אקטיבי לפגיעה בבריאותו. כך או אחרת, הוא חשוף לתביעות ולכן זכאי למעמד משפטי והגנה.

אבל לא חייבים להרחיק לענייני חיים ומוות כדי לשקול מתן זכויות לרובוטים. למשל הדוגמה היומיומית הבאה: אדם נכה תלוי ברובוט שעוזר לו לנוע בבית ולהתנהל ביומיום. אחד הדברים שהוא עושה הוא לוודא שבעליו אוכל מספיק ובריא, ואם חסר משהו הוא מזמין אותו. זה חייב להיות מוסדר. לרובוט חייב להיות מעמד שמתיר לו לבצע את ההזמנה ולייצג את הנכה בפני בעל חנות המכולת, אחרת בעל המכולת יכול לומר: "דיברתי עם רובוט, זה חסר תוקף".

אלה בדיוק הדילמות שעימן מתעסקת פרופ' כריסטין אנדרוז מהמחלקה לפילוסופיה באוניברסיטת יורק הקנדית. בשיחה עם "מוסף כלכליסט" היא מסבירה כי "אני מתייחסת לרובוטים מאותה זווית שמייחסת פרסונה לחיות, מתוך עמדה מוסרית ולא ביולוגית. לפרסונה אין תכונה בודדת, אלא אשכול של תכונות: יש לה מודעות עצמית, היא מכירה בנוכחותה על ציר הזמן, היא רציונלית, בעלת יכולת פתרון בעיות ויש לה אוטונומיות, לא רק במובן של רצון חופשי, אלא גם של יכולת לבחור מה לעשות, פעולה מוסרית. כלומר הפרסונה אחראית למעשיה ומעריכה את הקיום שלה. אכפת לה מעצמה".
לרובוט צריכות להיות כל התכונות הללו כדי להיחשב פרסונה?
"כמו שאצל בני אדם יש הבדלי אישיות, אף אחת מהתכונות האלה אינה הכרחית. אם אפגוש רובוט שאני לא יודעת אם הוא מודע, אבל הוא מדבר איתי על עצמו, ומספר היכן היה ומה הוא רוצה לעשות, וכשיש מספר אפשרויות הוא בוחר מה לעשות ומנמק את הבחירה שלו, ומפתח איתי יחסים חברתיים, אני אצטרך לומר שהוא פרסונה ולכן זכאי לזכויות של פרסונה".
חלק מהתכונות כבר קיימות ברובוטים שאנחנו מכירים היום.
"השאלה היא עד כמה. אם אני מכונית אוטונומית, אני יכולה לעסוק בפתרון בעיות, אבל בתחום מצומצם מאוד: אני מחליטה מתי לעצור, מתי לנסוע, אם מישהו נמצא לפניי וכו'. התחום שלי כל כך מוגבל מכדי שנהסס לגביו, אלא אם כן נראה לצדו תכונות עשירות אחרות. אם יש לרובוט יכולת פתרון בעיות צרה מאוד, כמו של ילד, אבל יכולת חברתית עשירה מאוד, תחושת עצמי חזקה והערכה של הקיום שלו - לא תהיה לנו בעיה לראות בו פרסונה כמו ילד, שבשלב הזה של חייו יש לו יכולות חלקיות.

"אני אוהבת לעשות אנלוגיה למשמעות של להיות אשה: זו יכולה להיות מישהי שנולדה כאשה או שנהפכה לאשה בשלב מאוחר בחייה. וכמו שיש דרכים שונות להיות אשה, יכולות להיות דרכים שונות להיות פרסונה. יש פרסונות לא אנושיות, כמו שימפנזים, ובנקודה מסוימת בעתיד נראה סוכנים מלאכותיים שמפגינים מספיק מהתכונות הללו ובמידה מספקת, כך שלא תהיה לנו ברירה אלא לקרוא להם פרסונות".
ואז, אילו זכויות נצטרך לתת להם?
"צריך לתת להם זכויות שרלבנטיות לתכונות שלהם. אנחנו אומרים שלשימפנזים מגיעות זכויות כמו לא להיות נכס של אף אחד, ושתהיה להם הזכות לחיים ולשלמות הגוף, אז לכל הפחות נאמר את אותו הדבר על רובוטים כל עוד אין שיקולים מתחרים, כמו כשהורים צריכים להחליט עבור ילדיהם על ניתוח מפני שהוא לטובתם".
ומה לגבי המידע שהרובוטים מייצרים בעצמם?
"אני חושבת שנצטרך לומר שכן. אם הם יוצרים דברים, יש להם זכות לבעלות על פירות עבודתם".
האם מוסרי לנתק רובוט?
השאלה אם יש להעניק לרובוטים זכויות, ואם כן אילו זכויות, היא עדיין שאלה היפותטית, מפני שאנחנו עוד לא חיים לצד רובוטים שמצדיקים התלבטות כזו. רוב הרובוטים שנוכחים בחיינו הם תוכנות בינה מלאכותית שאינן מגולמות בגוף רובוטי פיזי. אלה שכן, דומות יותר למכשיר חשמלי חכם מאשר ליצור תקשורתי ומעורר אמפתיה. אבל יש ניצנים לרובוטים כאלה, שיענו בחיוב ליותר סעיפים באשכול התכונות של פרופ' אנדרוז. הנסון רובוטיקס, למשל, פיתחה את סופיה, רובוט הומנואיד (דמוי אדם) שעוצב בהשראת אודרי הפבורן, המסוגל לתקשר באופן שאינו לגמרי חלק, אבל מתקדם מאוד, ומלווה ב־62 הבעות פנים (כולל מצמוצים שגרתיים) משכנעות.

באוקטובר 2017 קיבלה סופיה אזרחות בסעודיה. זהו גימיק שמקליל את תדמיתה השמרנית של המדינה ומוסיף לה זוהר גיקי, אך יש לו משמעות חברתית ופוליטית: סופיה יכולה להסתובב בריאד ללא ליווי גברי, בניגוד לנשות סעודיה.

וזה לא נעצר בסעודיה. האיחוד האירופי שוקל ברצינות להעניק לרובוטים מעמד משפטי. מאדי דלבו היא חברת הפרלמנט האירופי מטעם לוקסמבורג, שעומדת בראש הוועדה לנושאים משפטיים של הפרלמנט. לפני שנה אימץ הפרלמנט דו"ח של הוועדה, שהציע להעניק לרובוטים באירופה סטטוס של ישות משפטית, כמו שיש לחברות למשל.

דלבו לא מסתכלת על רובוטים בעיניים רומנטיות. הם לא כמעט־אנושיים, אלא מכשירים חכמים שילוו את חיינו ועלולים גם לגרום נזק, והיא פה כדי שיהיה ממי להיפרע. "יש הרבה פחד מרובוטים. אני לא נגד החדשנות הזו. אני מאמינה שהם יכולים להיות שימושיים מאוד ושצריך להמשיך לפתח מוצרים שמועילים לבני אדם ולהפיק מהם את המיטב. מצד אחר, יש לרובוטים גם חסרונות: הם עלולים לגרום נזק, לפעול באופן לא חוקי או לא אתי או לעשות שימוש לא ראוי במאגר מידע", היא אומרת ל"מוסף כלכליסט".

"כיום, אם ייגרם לך נזק ממוצר ותוכלי להוכיח אותו, היצרן אחראי. אבל אצל רובוטים בעלי בינה מלאכותית יהיה קשה לקבוע אם החומרה או התוכנה גרמו לנזק. ואם הרובוט ילמד מהסביבה שלו, אולי היצרן כבר לא יהיה אחראי לפעולות שלו, ואז נצטרך להכריע מי נושא בחבות", היא מסבירה.

דלבו וחבריה לוועדה מציעים, בין השאר, כי למהנדסי רובוטיקה יהיה קוד אתי שהם יחויבו לפעול לפיו, ושחברות רובוטיקה או חברות שמשתמשות ברובוטים ישתתפו בתוכנית ביטוח חובה, שתכסה נזקים שהרובוטים שלהם יגרמו. בינתיים אלו המלצות על הנייר בלבד והנציבות האירופית לא ממהרת להרים את הכפפה ולחוקק חוק שיכיר ברובוט כישות משפטית.

"זה כמו עם חיות, עובדים וילדים", אומר ד"ר דב גרינבאום, מנהל מכון צבי מיתר לחדשנות טכנולוגית, משפט ואתיקה במרכז הבינתחומי. "הם ישויות עצמאיות, אבל כשהם שוגים, מחפשים את בעלי החיה, המעסיק של העובד או ההורה של הילד. אנשים רוצים לדעת איך מענישים רובוט. קל ללכת אחרי שובל הכסף, למצוא את הכיס העמוק ולהעניש אותו. קשה יותר לומר מי אחראי פלילית. רובוטים עם בינה מלאכותית הראו שהם מסוגלים לעשות דברים מעבר לאופן שבו תכנתו אותם, ולכן קשה לנבא מה יעשו וקשה להעניש את מי שתכנת אותם. ניקח לדוגמה את המכונית האוטונומית. אני צריך לתכנת אותה בעצמי ולומר לה את מי להרוג בסיטואציה שבה היא צריכה לבחור אם להרוג אותי או מישהו אחר. מישהו תכנת אותה, אבל אני נתתי לה תפקיד, אז מי אחראי?".
זה צד החובות, בוא נדבר על צד הזכויות. יש כאלה שטוענים שצריך לתת לרובוטים זכויות דומות לאלה שנותנים לחיות.
"אנחנו ספציפיים מאוד לגבי החיות שבהן אסור לפגוע, ובדרך כלל אלה חיות מחמד שאנחנו מרגישים קרובים מאוד אליהן, כמו חתולים וכלבים, ולא חרקים או נחשים. ומכיוון שאנחנו מרגישים קרובים אליהן, אנחנו מייחסים להן את הרגשות שלנו. האם הגיוני לומר שאסור לנתק רובוט מהחשמל או להוציא לו את הסוללות? זאת סוגיה שיותר מתאימה לחיות כי יש להן מודעות. האם לבינה מלאכותית יש מודעות? אם נגדיר מודעות יכולת לקבל החלטה ולהבחין בין טוב לרע, לא נוכל לנתק רובוטים מהחשמל, לא נוכל להשתמש בהם לרעה, לא נוכל להעביד אותם קשה מדי, או לדרוש מהם לעשות משהו שיפגע במישהו אחר".
אתה מאמין שבעתיד ניתן לרובוטים זכויות?
"זה מורכב. ראשית, אנחנו מגבילים אפילו את זכויות בעלי החיים. אין להם זכויות יוצרים והם לא מצביעים. שנית, זהו מדרון חלקלק. בארצות הברית לתאגידים יש חופש דת וחופש דיבור, ויש אנשים שיאמרו שהזכויות המשפטיות שניתנו לתאגידים מוגזמות. אנחנו, כחברה, צריכים להחליט למה אנחנו נותנים זכויות לרובוטים ולבינה מלאכותית, האם כדי להגן על האנשים או על הרובוטים? אני חושב שאנחנו רחוקים מלרצות להגן על רובוטים וקרובים יותר לרצון להגן על אנשים. בשלב הזה מתן זכויות לרובוטים הוא גימיק. אנחנו רואים את עצמנו בחיות, רואים דולפינים מחייכים וחושבים שחיות מתנהגות כמונו. אם נראה רובוט שמתנהג כמו ילד בן שנתיים, נפתח כלפיו אמפתיה. האם זה אומר שלעולם לא ננתק אותו מהחשמל כי אנחנו מרגישים שאיכשהו הוא חי?".
הזכויות שלהם, הרווח שלנו
בקיץ 2014 יצא היצ'בוט, רובוט שנראה כמו חביתוש, למסע של 6,000 קילומטר בטרמפים לרוחבה של קנדה ממזרח למערב. יותר מניסוי טכנולוגי היה היצ'בוט ניסוי חברתי שעסק באינטראקציה שנוצרת בין אנשים לרובוטים. "אנחנו מנסים לבנות רובוטים ולשים אותם בסיטואציות שבהן אנשים לא מצפים להם, כדי לראות איך הם יגיבו ומה הם יעשו עם הרובוט", אמרה אז ל"מוסף כלכליסט" ד"ר פראוקה זלר מאוניברסיטת ריירסון, אחת מצמד החוקרים הקנדים שבנו אותו.

הקנדים שיתפו פעולה עם היצ'בוט והוא סיים את המסע מעט חבול, כמו תרמילאי שהיה משלים מסע דומה. לאחר מכן הוא יצא לסיבוב הרצאות באירופה, שבמהלכו נסע קצת בטרמפים בגרמניה, וביולי 2015 יצא למסע מחוף לחוף בארצות הברית. אלא שכעבור שבועיים בלבד הוא נהרס לחלוטין. ראשו נערף, זרועותיו נמשכו החוצה, והוא הושלך כמו זבל לצד הדרך, עם חבלות בטאבלט, בסוללה ובחיווט שלו. "הוא לא בר־תיקון", אמרה זלר. "לא נותר בתוכו חוט אחד".

התגובות בחשבון הטוויטר של היצ'בוט היו נרגשות: "מתגעגעים אליך, היצ'בוט"; "אני מקווה שיהיה אפשר לבנות אותך מחדש"; "היצ'בוט המסכן"; "הלוואי שכל האנשים בעולם היו נחמדים. אני שמחה שמחקת כמה סעיפים מרשימת הדברים שרצית לעשות לפני שזה היה מאוחר מדי". והרשימה ארוכה. גילויי ההיקשרות האלה מדגימים באיזו קלות רובוטים - אפילו אחד שעשוי מדלי, צינורות ותוכנת בינה מלאכותית - יכולים לפתח יחסים עמוקים עם בני אדם; וכמה מהר אנחנו נקשרים אליהם וחשים אמפתיה כלפיהם. במצב כזה, ברור שנרצה לדאוג להם ולהעניק להם זכויות שישמרו על שלמותם, אף שברור לכל שהיצ'בוט לא חש טיפת כאב כשראש הדלי שלו נבעט ממנו.

דוגמה נוספת היא ספוט, רובוט דמוי כלב שפותח בידי בוסטון דיינמיקס. הוא מתנועע במרחב באופן מרהיב, מתזמן את תנועת ארבע רגליו כמו כלב, מותח מעלה ומטה את גבו ונע בקלילות וביציבות. עובדי החברה, שרצו להמחיש כמה הוא יציב, בעטו בו בזמן שטייל במסדרונות החברה, והסרטון שפורסם ביוטיוב עורר תרעומת, בטענה שזה אכזרי, כמו התעללות בבעלי חיים.

פליאו, דינוזאור פרוותי רובוטי, נראה כמו צעצוע, אבל כשהוא נע ומדבר, ניכר שיש לו אינטליגנציה ויכולת לחוות כאב. ד"ר קייט דרלינג, חוקרת במעבדת המדיה הנחשבת של MIT, נעזרת בו כדי ללמוד על האינטראקציה ומערכות היחסים בין אנשים לרובוטים. באחד הניסויים שלה היא ביקשה מהמשתתפים לשחק איתו ואז להרוס אותו. כמעט כולם סירבו. אשה אחת אפילו הוציאה לרובוט שלה את הסוללה "כדי לחסוך ממנו את הכאב".

"אנשים בנויים, באופן לא מודע, להתייחס לרובוטים כאל דברים חיים, גם אם ברמה המודעות והרציונליות כולנו מבינים שהם לא אמיתיים", הסבירה דרלינג בעבר. היא סבורה שיש להעניק לרובוטים זכויות - אך בשבילנו. פליאו, ספוט והיצ'בוט לא חשו כאב בשום שלב, אבל לבם של האנשים שחיבבו אותם התכווץ. "אם מפריע לנו להתנהג כלפיהם באופן אלים, ואנחנו מרגישים שזה שגוי, נרצה להקשיב לתחושות הללו כי הן משקפות את האופן שבו אנחנו מתייחסים ליצורים חיים אחרים. יש חשש שאם נפגע באובייקט שמגיב כמו בחיים זה ישפיע על האמפתיה שאנחנו חשים כשאנחנו מתקשרים עם אנשים אחרים".

דרלינג מוצאת לזה מקבילה גם בעולם החיות: אנחנו מגנים רק על החיות החמודות שאנחנו אוהבים וקשורים אליהן, כי אכפת לנו בעיקר מהרגשות שלנו. במילים אחרות, יש טעם להעניק לרובוטים הגנות לא בשביל להגן עליהם מפנינו, אלא כדי להגן עלינו מעצמנו.

האם זו סיבה טובה מספיק להעניק זכויות לרובוטים? "ההצדקה לחוקים שאוסרים להתאכזר לכלבים מעוגנת ברעיון שאנחנו לא אוהבים את מה שההתעללות בחיות עושה לנו ולחברה שלנו, ולכן על הבסיס הזה ייתכן שניתן להצדיק חוקים שמגנים על רובוטים", סבור וודרו הרצוג, פרופ' למשפטים ומדעי המחשב באוניברסיטת נורת'איסטרן, בוסטון. "אנשים קוראים לזה זכות אבל זאת לא זכות במובן של זכויות אדם. למעשה זאת זכות נגטיבית, שמונעת ממך לעשות משהו לרובוט ובכך מקנה לו זכות. לכן עלינו לעצור ולנסח את השאלה מחדש כך שהיא תתייחס לבעיה שאנחנו רוצים לפתור. השאלה היא לא אם אנחנו רוצים לתת סוג של זכויות אדם בסיסיות לפיסת טכנולוגיה, אלא אילו חוקים ננסח כדי לפתור את הבעיות שעלולות להיווצר כשנכניס רובוטים לחברה שלנו".

החוקים הללו, סבור הרצוג, נחוצים במיוחד מול רובוטים שמעוררים אמפתיה ושאנשים יוצרים איתם מערכות יחסים רגשיות. הנה דוגמה מאלפת מצד החובה: "דמייני זוג מבוגר שקונה לעצמו רובוט זול. הוא מספר להם בדיחות ומחבק אותם, והם יוצרים איתו חיבור רגשי. הם השתוקקו לקשר אנושי והם עכשיו תלויים ברובוט. ויום אחד הוא יאמר להם, 'אנחנו חברים הרבה זמן, אולי תקנו לי שדרוג באלף דולר? אני ממש רוצה את זה, ואם לא תקנו לי את השדרוג אני אהיה עצוב'. יש חוקים נגד ניצול אוכלוסיות פגיעות, אבל מול רובוט הקו לא ברור. מצד אחד, אנחנו רוצים לכבד את האוטונומיות של אנשים, ואם מישהו רוצה לתת אלף דולר לרובוט כי הוא אוהב אותו, מותר לו. אבל אם מיליון רובוטים תוכננו ליצור מניפולציה כזו ולהוציא מאנשים כסף, זו בעיה משמעותית שצריך לטפל בה.

"מצד אחר, אם הרובוט שלך יאמר לך, 'את נראית יפה היום, הסוודר הזה נחמד. תרצי שאזמין לך עוד אחד?', לא תופתעי לשמוע שיצרן הסוודרים משלם לחברה של הרובוט 10 דולר כדי שיאמר את זה. פרסומת סמויה היא דבר שכיח מאוד. כשאנחנו רואים בקבוק קוקה־קולה בסרט, אנחנו יודעים שהחברה שילמה על זה כסף. אבל אם רובוט משקר לאנשים, במיוחד לאוכלוסייה פגיעה ובהיקפים גדולים, הבעיה הופכת משמעותית והמחוקקים יצטרכו לחשוב על זה".

הרצוג סבור שמצב הזה לא רחוק. עם אלקסה של אמזון וסירי של אפל, הוא אומר, "אנחנו כבר באמצע הדרך לשם". קריאה דומה משמיע ד"ר מארק גולדפדר, מרצה בכיר בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת אמורי באטלנטה, שהוא גם עורך דין ורב. "הבינה המלאכותית פה כדי להישאר, וזה אומר שאנחנו צריכים לא רק להבין איך היא עובדת, אלא איך היא מתקיימת לצד כל אספקט אחר בחיינו".
אתה מציע לתת לרובוטים מעמד משפטי. הוא יגיע עם חובות וזכויות?
"פרסונה משפטית לא קשורה למוסר, יכולת חישה או חיים. זה רק אומר שבמסגרת משפטית מסוימת יש לך זכויות וחובות משפטיות, כמו הזכות לתבוע ולהיתבע. השאלה אילו זכויות יש להעניק תלויה במערכת המשפטית שבה נמצאים. לא לכל הפרסונות המשפטיות יש אותן זכויות. לאדם ולתאגיד, למשל, יש זכויות שונות וציפיות שונות. אז אולי זה תלוי ברמת הרצון החופשי שהבינה המלאכותית תציג. ברמה הבסיסית זאת עשויה להיות הזכות לא להיפגע.

"אם וכאשר יגיעו רובוטים לרמה של רצון חופשי שאנחנו נוטים לקשר עם בני אדם, זאת תהיה לא רק קפיצה משפטית למעמד של פרסונה, אלא משהו שקרוב יותר לאנושיות, ואז נצטרך להתייחס אליהם כאל משהו קרוב לבני אדם. יש לי אחריות להתייחס לכל מה שנראה אנושי כאנושי. אנחנו עוד לא שם, אבל אנחנו לא רחוקים מאוד משם".

# data[].attributes.attachment_link.title
הבוט דורש צדק חברתי: המאבק על זכויות הרובוטים

# data[].attributes.attachment_link.description
האם אלקסה של אמזון חייבת לדווח למשטרה כשהיא שומעת שבעליה מתכנן רצח? האם לרכב אוטונומי יש זכות לסרב להוראה של בעליו לזנק מצוק? בעידן שבו הרובוטים נעשים דומים לנו, רגישים כמעט כמונו, חכמים הרבה יותר ומסוגלים לקבל החלטות עצמאיות מורכבות, מתקרב הרגע שבו נידרש להעניק להם גם זכויות וחובות.

# data[].attributes.headline
רובוטים במחסנים לוגיסטיים

# data[].attributes.subject
רובוטים במחסנים לוגיסטיים

# data[].attributes.attachment_link.title
High-Speed Robots Part 2: Kiva Robots in the Workplace & in our E-commerce Economy-The Window-WIRED

# data[].attributes.body
Credit to site Robolliance

# data[].attributes.body
Credit to site Quora

# data[].attributes.headline
פרסומת עם הומור על רובוט שלוקח תפקיד של בן אדם

# data[].attributes.subject
פרסומת עם הומור על רובוט שלוקח תפקיד של בן אדם

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
הכשרה חברה לביטוח

# data[].attributes.attachment_link.title
ראיון עבודה לצ'אט-בוט הכשרה - רובוט סטלן

# data[].attributes.attachment_link.description
ראיון עבודה לצ'אט-בוט הכשרה - הפעם כנראה ששכחנו לכתוב בדרישות תפקיד להשאיר את הרגליים על הריצפה...

# data[].attributes.body
Credit to site Globes

# data[].attributes.headline
יכולות של הרובוט 

# data[].attributes.subject
יכולות של הרובוט 

# data[].attributes.body
Credit to site Rdmag

# data[].attributes.body
Credit to site Liberty voice

# data[].attributes.headline
רובוט בתחום החקלאות 

# data[].attributes.subject
רובוט בתחום החקלאות 

# data[].attributes.attachment_link.description
The University of Sydney's Australian Centre for Field Robotics are pioneers when it comes to robotic farming. Having developed a series of driverless tractors, they give us a sneak peek of how future farms and orchards will operate in the era of mass automation.

# data[].attributes.headline
רובוט בתחום הקניות

# data[].attributes.subject
רובוט בתחום הקניות

# data[].attributes.attachment_link.title
Introducing Amazon Go and the world’s most advanced shopping technology

# data[].attributes.headline
רובוטים נגד האנושות

# data[].attributes.subject
רובוטים נגד האנושות

# data[].attributes.attachment_link.title
האנושות נגד הרובוטים, סיבוב שני

# data[].attributes.attachment_link.description
שלושה מאמרים שפורסמו לאחרונה בחנו אם החשש מפני השתלטות טכנולוגית על מקומות העבודה של האדם הוא מוצדק כיום יותר מאשר בעבר. חוקר: המכונות גם יוצרות עבור האדם משרות חדשות

# data[].attributes.headline
לחלוק את החיים עם רובוט

# data[].attributes.subject
לחלוק את החיים עם רובוט

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בעיצומו של הדיון האופנתי סביב סופר-בינה מלאכותית, סינגולריות ורובוטיקה אני שומע לעתים קרובות דאגה שבני האדם יהפכו למיותרים. בתוך כך, עולה השאלה האם אנחנו נישאר בשליטה על ההחלטות שמנהלות את חיינו, או שמא בסופו של דבר הרובוטים ״יפעלו באופן עצמאי״. שאלת השליטה ביחסי אדם-מכונה אינה שאלה דו-קוטבית, אלא רצף הנע משליטה מלאה לאובדן שליטה מוחלט. לכן עלינו להחליט לגבי כל מקרה של בינה מלאכותית ורובוטיקה, באילו היבטים של היחסים אנחנו רוצים להמשיך לשלוט ובאיזו מידה. בכלל, עמיתיי בתחום הרובוטיקה ואני לא תופסים את העתיד במונחים ספרותיים או קולנועיים של "בני האדם נגד המכונות"; להיפך, אנחנו חוזים עולם שבו בני אדם ורובוטים יעבדו יחד. לשם כך רבים מאיתנו חוקרים מנגנונים של שיתוף פעולה בין בני אדם לרובוטים, הן בפן המקצועי והן בפן האישי.

בפן המקצועי אנחנו מדברים על צוותים עתידיים של בני אדם ורובוטים; לדוגמה, פועל במפעל שעובד לצד רובוט בייצור או בהרכבה, או אחות בבית חולים המפקחת על צוות של רובוטים שמחלקים תרופות לחולים. דוגמה נוספת היא מורה בבית הספר עם עוזר הוראה רובוטי שמסייע לתלמידים כשהם זקוקים לעזרה, או עובד משרד הנעזר ברובוט שתפקידו להעביר הודעות ולתאם פגישות. בנוסף אנחנו רואים לנגד עינינו בני-לוויה רובוטיים שישתתפו בחיינו האישיים בבית. גם כאן ייתכן מגוון רחב של יישומים: רובוטים ביתיים יעזרו לנו במטלות הבית, כמו בישול וניקיון; הם יוכלו לבדר אותנו, או לעודד אותנו להתעמל; רובוטים יסייעו לנו בתחביבים כמו נגרות או תכשיטנות, ויעזרו לילדים בשיעורי הבית ובתרגול הנגינה.

בשני המקרים - המקצועי והאישי - המחקר שלנו מתבסס על האפשרות ליצירת מערכות יחסים ארוכות טווח, צמודות ואישיות בין רובוטים לבני אדם. לתחום המחקר שעוסק בחזון הזה קוראים "אינטראקציית אדם-רובוט" (Human-Robot Interaction או HRI). בתוכו, הנושא שמעניין אותי אישית הוא התפקיד של שפת גוף ותזמון במערכות היחסים בין בני אדם ורובוטים. בעיניי, שפת גוף ותזמון הם גורמים מרכזיים ליצירת חוויות משותפות באיכות גבוהה, ויתרה מזו - יש להם השפעה רגשית מהותית על בני אדם. זאת כי בני אדם רגישים עד מאוד לתזמון פיזי ולתקשורת לא-מילולית.
ניסויים המחישו את הכוח הטמון בשפת גוף ומחוות של רובוטים. כשהיה נדמה לאנשים שרובוט נהנה משיר מסוים (אם הוא רוקד או רוקע ברגליו לפי הקצב), הם יחשבו שהשיר עצמו טוב יותר מאשר אם הרובוט נע באופן דומה אבל בלי להתייחס לקצב
בניסויים שערכתי ראיתי, למשל, שאנשים מעדיפים רובוט שחוזה את כוונותיהם ופועל זמן-מה מראש, גם אם זה אומר שהוא יטעה לפעמים כי הוא ניסה לנחש מה האדם עומד לעשות. בהתבסס על כך, אנחנו חוקרים רעיון של אלתור רובוטי כמודל לאינטראקציה. לפי המחקר שלי, רובוט ייתפס כאינטליגנטי יותר, מסור יותר ויעיל יותר אם הוא ייקח סיכונים מושכלים, כלומר יתנהג בצורה פחות מבוקרת ויותר מאולתרת.

זה נכון בייחוד כשמדובר במטלות שגרתיות חוזרות ונשנות. במעבדה שלנו אנחנו רואים שבמצבים כאלה אנשים רוצים שהרובוטים שלהם ינקטו יוזמה ולא יהיו סתם "מכשיר טיפש" שעושה רק את מה שאומרים לו לעשות. הממצא הזה הפתיע אותנו, כי ציפינו שאנשים ירצו שרובוטים יהיו מדויקים וצפויים ככל האפשר, שימלאו פקודות ותו לא. אבל מצאנו שבמקרים מסוימים העברת השליטה לידי המכונה מעשירה את חוויית עבודת הצוות עם הרובוט ומשפרת את דעתם של בני אדם על המכונה.

ניסויים אחרים המחישו את הכוח הטמון בשפת גוף ובמחוות של רובוטים. כשהיה נדמה לאנשים שרובוט נהנה משיר מסוים (אם הוא רוקד או רוקע ברגליו לפי הקצב), הם יחשבו שהשיר עצמו טוב יותר מאשר אם הרובוט נע באופן דומה אבל בלי להתייחס לקצב. במילים אחרות, דעתם של אנשים על שיר מושפעת מהנאתו-כביכול של הרובוט. בסדרת ניסויים אחרת, ביקשנו מאנשים לספר לרובוט על אירוע אישי שהיה להם קשה מבחינה רגשית. ראינו שדעתם של אנשים על הרובוט חיובית יותר כשהוא מגיב לסיפורם במחוות גוף עדינות ובמשפטים קצרים המעידים כי הם (המשתתפים בניסוי) וחווייתם חשובים לו.

ובסדרה נוספת של ניסויים ראינו שעצם נוכחותו של הרובוט משנה את התנהגותם של אנשים. במחקר שנערך לאחרונה הצבנו את הנבדקים במצב שבו יש להם הזדמנות להרוויח יותר כסף אם לא יצייתו להוראות הביצוע של משימה משעממת וחזרתית. כשבחדר היה רובוט שהביט בנבדקים מדי פעם, הם הקפידו יותר להישמע להוראות. וכשבמקום הרובוט הכנסנו לחדר בן אדם, שהביט גם הוא בנבדקים, התברר שהרובוט לא פחות יעיל בשינוי התנהגותם מאשר מחליפו האנושי.

מהמחקרים האלה אנו לומדים שבני אדם מוכנים במידה מסוימת להשעות את הספק שלהם (suspension of disbelief) כשזה מגיע לרובוטים. הם משליכים תפיסות חברתיות ובין-אישיות על הרובוט, ובמובנים מסוימים תופסים אותו כדומה לבן אדם. נוסף לכך, כשאנשים חוזרים על פעולה מסוימת שוב ושוב עם אותו רובוט (קל וחומר כשהם ממש מורגלים לעבוד איתו) הם מתחילים לצפות מהמכונה לנקוט יוזמה ולקבל החלטות בעצמה, במקום לחכות לפקודות. לתפיסתי, מדובר בהיבט מרכזי של ציפיות אנושיות מבינה מלאכותית.

כאן הייתי רוצה לחזור לשאלה המקורית: עד כמה אנחנו מוכנים לוותר על השליטה שלנו, וכמה החלטות יש לאפשר לרובוט לקבל בעצמו? כרובוטיקאי, אני נשאל את השאלות האלו לא מעט. אבל לעניות דעתי זו בכלל לא שאלה טכנולוגית שיש להפנות למהנדסים ולמדעני מחשב, אלא שאלה שיש להפנות לחברה כולה.
בני אדם צריכים לברר עד כמה הם מוכנים לוותר על השליטה בתהליך קבלת ההחלטות הממוכן, ובאילו מצבים. כיום, עם טכנולוגיית GPS, אנחנו מעניקים לתוכנה שלנו את הכוח להחליט באיזו דרך ניסע הביתה. זאת החלטה שהיינו יכולים לקבל בעצמנו, אבל בחרנו שלא
חשוב להבין שאין גבול ברור בין מכניקה לרצון חופשי. גם דלת אוטומטית שנפתחת כשמישהו מתקרב אליה מקבלת את ההחלטה לתת לו להיכנס. מה יקרה אם הדלת תשתמש בטכנולוגיית זיהוי פנים כדי לראות אם האדם שמתקרב אליה שייך למגזר דמוגרפי בעל סיכוי גדול יותר לגנוב מהחנות, ואז "תחליט" שלא להיפתח? זה עדיין מנגנון מתמטי או סטטיסטי, אבל לפתע הוא הופך למנגנון של אפליה. האם יש לאפשר לרובוט לקבל החלטות כאלה באופן עצמאי? מה אם איננו מבינים עד הסוף למה הוא מחליט אותן?

בני אדם צריכים לברר עד כמה הם מוכנים לוותר על השליטה בתהליך קבלת ההחלטות הממוכן, ובאילו מצבים. כיום אנחנו משתמשים בטכנולוגיית GPS כדי להעניק לתוכנה שלנו את הכוח להחליט באיזו דרך ניסע הביתה. זאת החלטה שהיינו יכולים לקבל בעצמנו, אבל בחרנו שלא. אף על פי כן, אני לא מאמין שאנשים יאפשרו למכונה או לאלגוריתם להחליט בשמם על ניתוק קרוב משפחה חולה ממכשירי החייאה.

שאלת השליטה, אם כן, אינה שאלה בינארית, אלא רצף, ועלינו לבחון כל מקרה לגופו ולקבוע מתי אנחנו רוצים לשמור על שליטה ומתי אנחנו מרגישים בנוח לוותר עליה. כדי לבחון את השאלות האלה לעומק, פתחנו בישראל ביוזמה שנקראת "רובוטים בחברה האנושית", פרויקט משותף עם פרופסור דן הלפרין וליאור זלמנסון מאוניברסיטת תל אביב. ישנן יוזמות דומות במדינות נוספות. היוזמה שלנו היא פורום שנתי בו דנים בשאלות של רובוטיקה ושליטה עם מומחים ממגוון תחומים, החל מספרות, עבור באתיקה ובכלכלה, וכלה במשפטים ובמדעי החברה. הפורום משקף את תפיסתי, לפיה אנו מתמודדים עם שאלות הנוגעות לכל היבטי החברה.

במפגשים שלנו אנחנו נתקלים בשאלות משפטיות לגבי האחריות של רובוטים למעשיהם; דנים בשאלות תרבותיות לגבי הקשר בין בינה מלאכותית למגדר; ומעלים שאלות כלכליות הנוגעות לעתיד שוק העבודה בחברה שהולכת ונעשית אוטומטית יותר ויותר. לדוגמה, כלכלנים צופים ששילובם של חברי צוות רובוטיים במקומות העבודה יחריף את האי-שוויון הכלכלי, ובייחוד ישפיע לרעה על קבוצות סוציו-אקונומיות נמוכות, שכלל לא משתתפות כיום בדיון הזה.

לסיכום, מידה מסוימת של ויתור על שליטה תהפוך את הרובוטים לחברי צוות ובני לוויה טובים יותר, ותתן לנו את מרחב החשיבה הדרוש לקבלת החלטות משמעותיות ומעניינות יותר. אך חשוב להבין שכמה מהשאלות המהותיות שנוגעות לבינה מלאכותית ורובוטיקה, כולל מידת השליטה שעליה נוותר, אינן שאלות טכנולוגיות או הנדסיות, אלא שאלות חברתיות ותרבותיות, ואין להשאיר אותן בין כותלי מחלקות הרובוטיקה.
ד"ר גיא הופמן הוא מרצה וחוקר בבית הספר לתקשורת במרכז הבינתחומי הרצליה, ומנהל משותף של המעבדה לחדשנות במדיה במרכז. הופמן בעל דוקטורט מ-MIT ומחקרו עוסק באינטראקציה בין בני אדם לרובוטים ובבינה מלאכותית. זכה במספר פרסים אקדמיים בינלאומיים על מאמריו, הציג את הצגת התיאטרון הראשונה בה שיחקו רובוטים לצד בני אדם, בנה רובוט שמאלתר ג'ז אשר זכה לפרסום בינלאומי, ופרסם את עבודותיו האקדמיות והאמנותיות בכנסים וגלריות ברחבי העולם. בשנת 2010 הוכרז ד"ר הופמן כאחד מ-5 החוקרים המבטיחים של מגזין דה-מרקר, ובשנת 2012 כאחד משני החוקרים המבטיחים של מגזין גלובס.

# data[].attributes.attachment_link.title
לחלוק את החיים עם רובוט - אלכסון

# data[].attributes.attachment_link.description
בעיצומו של הדיון האופנתי סביב סופר-בינה מלאכותית, סינגולריות ורובוטיקה אני שומע לעתים קרובות דאגה שבני האדם יהפכו למיותרים. בתוך כך, עולה השאלה האם אנחנו נישאר בשליטה על ההחלטות שמנהלות את חיינו, או שמא בסופו של דבר הרובוטים ״יפעלו באופן עצמאי״. שאלת השליטה ביחסי אדם-מכונה אינה שאלה דו-קוטבית, אלא רצף הנע משליטה מלאה לאובדן שליטה מוחלט.

# data[].attributes.attachment_link.description
Nam Heong Ipoh restaurant is one of the pioneers in using robots as helpers in Malaysia. Honestly, this is quite cool. No extra charge on food. =) Find out the participating outlets:...

# data[].attributes.attachment_link.description
Demain tous assistés par des robots ?! Y'a encore du boulot... Le reportage complet ici 👉 http://bit.ly/2ENKhAz

# data[].attributes.attachment_link.description
Meet Sophia, Hanson Robotics' human-like robot that may embody the androids of our future. Read more: http://cnb.cx/1M8gFg1

# data[].attributes.headline
שירות לקוחות בסין

# data[].attributes.subject
שירות לקוחות בסין

# data[].attributes.attachment_link.description
Nearly 200 companies gathered in Tokyo to showcase the latest in robotic industry technology, triggering a debate on the future of human labour.

# data[].attributes.attachment_link.embed_code
Post by scroll.in.

# data[].attributes.body
כלב רובוטי

# data[].attributes.attachment_link.description
Boston Dynamics' robots are the politest 'pets' you'll meet