# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
תורמים למיזמי ויקימדיה

# data[].attributes.attachment_link.title
אולימפיאדת אתונה (1896) – ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
האולימפיאדה הראשונה בעת החדשה

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
קפיצה למים היא ספורט אולימפי. העוסקים בספורט - יחידים וזוגות - מתחרים בקפיצה ל בריכת שחייה מגבהים שונים ומ מקפצות קשיחות או גמישות. הם נדרשים להפגין אקרובטיקה בזמן הנפילה וכניסה נקייה למים בסופה. ביצועיהם מוערכים על ידי שופטים, אשר מעניקים להם ציונים. ציוני השופטים, בשילוב עם דרגת הקושי של הקפיצה, קובעים את הניקוד של כל קפיצה. את התחרות מנצח הקופץ שזכה לניקוד מצטבר הגבוה ביותר לאחר מספר קבוע מראש של קפיצות.

הקפיצה למים מתבצעת משני סוגים שונים של מתקנים: מקפצות גמישות, בגבהים של 1 ו-3 מטרים, ופלטפורמות קשיחות, גבוהות יותר, של 5, 7.5 ו-10 מטרים. בשתי הקטגוריות, משמשים הגבהים הנמוכים יותר את הקופצים המתלמדים ואת הרמות הנמוכות, ואילו בתחרויות החשובות קופצים מהגובה הרב יותר. ב משחקים האולימפיים קופצים מ-3 ו-10 מטרים.

הטכניקה של הקפיצה מפלטפורמה קשיחה שונה מזו של קרש הקפיצה הגמיש, המאפשר לקופצים למתוח אותו כלפי מטה ועל ידי כך לזנק לגובה רב יותר משיכלו לו היו קופצים מפלטפורמה קשיחה בגובה זהה.

הפלטפורמות הגבוהות ממוקמות על "מגדל" (tower), והתחרות מהגבהים האלה נקראת לפעמים הקפיצה מהמגדל, או ה-tower event.

התעמלות היא ענף הקרוב באופיו לקפיצה למים, אולם בניגוד להתעמלות, נשים וגברים מבצעים את אותן הקפיצות בדיוק ומאותם גבהים. ה"הקלה" היחידה לה זוכות הקופצות, היא מספר קטן באחד של קפיצות בכל תחרות. בדרך כלל קופצים הגברים 6 קפיצות או 11, בעוד הנשים מסתפקות ב-5 או 10.

בנוסף לתחרויות היחידים, מתחרים הקופצים גם בזוגות, ב קפיצה סינכרונית (synchronized diving). שני מתמודדים קופצים בו זמנית לבריכה, בניסיון לבצע קפיצות זהות (או לעיתים נדירות קפיצות שהן "תמונת ראי" זו של זו), בתיאום מושלם. במקצוע זה חשיבות רבה לתיאום בין הקופצים, נוסף על איכות הקפיצות שלהם בפני עצמן. שני קופצים שביצעו קפיצות ברמה נמוכה, אבל ביצעו אותן באופן זהה, יזכו בדרך כלל לציונים לא רעים. קפיצה סינכרונית היא ספורט אולימפי, החל מ אולימפיאדת סידני (2000), המקצה המרכזי בקפיצות סינכרוניות הוא של בני אותו המין, אבל ישנן גם תחרויות מעורבות של קפיצה סינכרונית, גבר ואישה יחד. המקצה הזה הוא חלק מהאליפויות הגדולות ביותר ואף נשקל להוסיפו לאולימפיאדת טוקיו 2020.

הקפיצות המבוצעות בתחרות הן מתוך קבוצה מוגדרת היטב. לכל קפיצה מספר מאפיינים, שהשילוב ביניהם מגדיר אותה ומייחד אותה. מאפיינים אלו הם ה תנוחה, ה כיוון ומספר חצאי ה סלטות וה סיבובים של הקפיצה.

ארבע תנוחות הגוף האפשריות בקפיצה:

ישרה (A)

גוף הקופץ ישר.

כידון (B)

גוף הקופץ מכופף ככידון (pike) במותנו, אך ברכיו ישרות.

מקופלת (C)

גוף הקופץ מקופל בקירוס (tuck), באופן שברכיו נוגעות בסנטרו ועקביו בחלק האחורי של רגליו.

חופשית (D)

גוף הקופץ נמצא ביותר מתנוחה אחת במהלך הקפיצה. התנוחה החופשית באה לידי ביטוי רק בקפיצות הכוללות סיבובים ובדרך כלל התנוחות שבאות לידי ביטוי הן תנוחת הכידון והתנוחה המקופלת.

הקפיצות מבוצעות באחד מארבעת הכיוונים הבאים:

1. קדימה - הקופץ עומד כשפניו לבריכה, ומתחיל להסתובב קדימה (בדומה לקפיצת ראש פשוטה)

2. אחורה - הקופץ עומד בגבו לבריכה, ומתחיל להסתובב אחורה

3. היפוך - הקופץ עומד כשפניו לבריכה, אך מסתובב אחורה, כך שראשו חולף קרוב למקפצה

4. פנימה - הקופץ עומד בגבו לבריכה, ומתחיל להסתובב כלפי פנים וראשו חולף קרוב למקפצה

5. מעורב - כאשר הקפיצה כוללת סיבוב תוך כדי סלטה, נחשב הדבר לכיוון בפני עצמו, חמישי במספר

6. עמידת ידיים - מהמגדל יכולים הקופצים לפתוח בעמדת מוצא של עמידה על ידיהם, אז נחשב הדבר לכיוון בפני עצמו, שישי במספר

הגישה לקפיצות בכיוון קדימה או בהיפוך, היא על ידי הליכה קדימה עד קצה המקפצה. לעומת זאת, עמדת המוצא של קפיצה אחורה או פנימה היא עמידה על קצות האצבעות על הפלטפורמה או התנדנדות בסמוך לקצה המקפצה הגמישה, מעלה ומטה. למרות ההבדלים בעמדת המוצא, מבחינה טכנית קפיצות קדימה ופנימה דומות מאוד וכך גם קפיצות בהיפוך ואחורה.

בכל קפיצה מבוצע מספר כלשהו של חצאי סלטות (somersault) ומספר כלשהו של חצאי סיבובים (twist). בעת ביצוע סלטה סובב הגוף סביב צירו האופקי, בעוד שבסיבוב, או "בורג", הוא סובב סביב צירו האנכי. מספר רב יותר של חצאי סלטות וסיבובים גורם לכך שהקפיצה תהיה קשה יותר לביצוע, שכן הקופץ נדרש להשלים אותם בזמן, על מנת שיוכל להיכנס למים בגוף ישר.

השילוב של המאפיינים, פרט לתנוחה, קובע את מספר הקפיצה הייחודי, המזהה אותה. לדוגמה: קפיצה פנימה הכוללת סלטה אחת, מספרה 402.

התנוחה אינה מתבטאת במספר הקפיצה, כך שאת אותה קפיצה 402 ניתן לבצע, לדוגמה, בתנוחה מקופלת או ישרה. הסימון המלא של הקפיצה כולל אות המסמנת את התנוחה: 402A או 402C בדוגמה.

מספר הקפיצה בנוי כך שהספרה הראשונה מייצגת את כיוון הקפיצה, השנייה היא אפס, והשלישית מייצגת מספר חצאי סלטות. המשמעות של מספר הקפיצה היא זו: אסור לקופץ לחזור באותה תחרות על אותו מספר קפיצה (אפילו בתנוחה שונה).

בקפיצות שכוללות עמידת ידיים או סיבוב מספר הקפיצה מורכב מארבע ספרות כאשר הראשונה מייצגת את הסיבוב או את עמידת הידיים, השנייה את כיוון הקפיצה, השלישית את מספר חצאי הסלטות, והרביעית את מספר חצאי הסיבובים.

לקראת תחרות ברמה הגבוהה, נדרשים כל הקופצים להגיש "רשימת קפיצות", הכוללת את הקפיצות שיבצעו. היא צריכה לכלול את כל חמשת הכיוונים על המקפצה הגמישה וחמישה מששת הכיוונים על הפלטפורמה הגבוהה.

רשימת הקפיצות נחלקת ל קפיצות חובה ו קפיצות רשות. אין סט קבוע מראש של קפיצות חובה, למרות שהן נקראות כך. המגבלה שמוטלת על קפיצות החובה היא סך כולל מסוים של דרגות קושי (ראו להלן). כתוצאה ממגבלה זו, ומהמגוון המוגבל של קפיצות אפשריות, בשלב החובה של התחרות מבצעים כל הקופצים את אותן קפיצות פשוטות יחסית. בשלב זה ניכרת השליטה ביסודות הקפיצה. לעומת זאת, בשלב הרשות ניתן לבחור קפיצות קשות יותר. בשלב זה ניכרים יותר ההבדלים בין האתלטים הטובים ביותר לשאר שדה המתחרים.

בגלל הבדל זה בין קפיצות החובה לרשות, נהוג לעיתים בתחרויות ברמה הגבוהה לקפוץ את קפיצות הרשות קודם, בשלב המוקדמות, על מנת לקבוע מי ימשיך הלאה בתחרות. לעיתים לא קופצים בתחרויות אלה את קפיצות החובה כלל.

רשימת הקפיצות היא מחייבת ואינה ניתנת לשינוי. אם מאיזושהי סיבה הקופץ אינו יכול לבצע את הקפיצה שהוכרזה, הניקוד שיקבל הוא אפס, אף אם יבצע קפיצה קשה יותר. בתחרויות חצי-רשמיות ובתחרויות נוער, נוהגים להקל ולאפשר שינויים בנסיבות מסוימות.

לכל קפיצה יש דרגת קושי אופיינית לה. FINA, פדרציית ה שחייה העולמית, היא זו שמעריכה את הקושי שבביצוע כל קפיצה, ומכמתת אותו לערך מספרי. לדוגמה - אותה קפיצת 402C, כשהיא מבוצעת מ-3 מ', זוכה לדרגת קושי 1.4, כאשר הקפיצה הקשה ביותר, 409C מאותו גובה, מוערכת בדרגת קושי 4.2. דרגת הקושי משתנה גם בהתאם לגובה שממנו מבוצעת הקפיצה.

לדרגת הקושי יש השפעה ישירה על הניקוד של הקופץ. אולם היא גם מקשה עליו לבצע את הקפיצה ברמה גבוהה. הקופץ צריך לבחור את רשימת הקפיצות שלו בקפידה, כך שיוכל מצד אחד לבצע אותן היטב ומצד שני לקבל עליהן מקדם גבוה, הנגזר מדרגת הקושי.

מיד לאחר כל קפיצה, מעניקים לה השופטים (חמישה או שבעה שופטים, בתחרויות גדולות) ציון בין 0 ל-10. ציון זה הוא, כבכל גורם אנושי, סוביקטיבי, אולם קיימים קווים מנחים שאליהם אמורים השופטים להצמד. הגורמים שאותם אמורים השופטים להביא בחשבון בקביעת הציון הם:

גובה השיא שאליו הגיע הקופץ (גבוה יותר - טוב יותר)

מרחק מהמקפצה - לא רחוק מדי ולא קרוב מדי

תנוחת הגוף - בהתאם לקפיצה. בכל הקפיצות נדרשות אצבעות זקופות ורגליים צמודות

ביצוע מספר הסיבובים והסלטות שדורשת הקפיצה

כניסה ישרה למים. באופן בלתי רשמי לוקחים השופטים בחשבון גם את כמות המים שהושפרצה תוך כדי הכניסה (כמה שפחות יותר טוב)

לאחר מתן הציונים סוכמים אותם, פרט לגבוה ביותר והנמוך ביותר. ההתעלמות מ"נקודות הקצה" נועדה כדי למנוע משופט אחד להשפיע באופן לא הוגן על הניקוד. את הסכום מכפילים בדרגת הקושי כדי לקבל את הניקוד הכולל של הקפיצה. הקופץ שקיבל בסך כל הקפיצות את הניקוד הגבוה ביותר הוא המנצח בתחרות.

בגלל אופיו הסוביקטיבי של השיפוט, פחות משחשוב הציון האבסולוטי שמעניקים השופטים, חשוב שחבר השופטים יהיה עקבי כלפי כל הקופצים. שופט מחמיר או מקל לא ישפיע על תוצאות התחרות היחסיות, בתנאי שיתמיד להחמיר או להקל באופן שווה עם כל המתחרים.

ערך מורחב - קפיצה למים במשחקים האולימפיים

עד שנות ה-80 של המאה ה-20 ניכרה שליטה אמריקנית כמעט מוחלטת בענף, ואולם מאז החלה גם סין להשתתף במשחקים האולימפיים ( לוס אנג'לס 1984, תפסה סין את מקומה של ארצות הברית בצמרת הענף. מתוך 122 מדליות זהב שחולקו עד כה בקפיצה למים, זכו האמריקנים ב-49, הסינים ב-40, וכל יתר המדינות גם יחד זכו ב-33. בארבע האולימפיאדות האחרונות, זכו הסינים ב-26 מתוך 32 מדליות זהב אפשריות.

תחרויות קפיצה למים בישראל החלו בתחרויות המכביה הראשונה בשנת 1932 שנערכו ב נמל חיפה. תחרויות אלה נמשכו באופן קבוע בבריכת בת גלים בחיפה, אחר כך בבריכת השחייה ביד אליהו בתל אביב ולבסוף בבריכת השחייה בקאנטרי קלאב בהרצליה ( 1969 - 1985). מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 ועד היום (2018) אין בישראל בריכה תיקנית לתחרויות קפיצה למים ולכן לא מתקיימות תחרויות בענף זה בארץ.

ב משחקים האולימפיים רק קופץ למים אחד, יואב רענן ייצג את ישראל ( הלסינקי 1952 ו מלבורן 1956).

# data[].attributes.attachment_link.description
קפיצה למים היא ספורט אולימפי. העוסקים בספורט - יחידים וזוגות - מתחרים בקפיצה ל בריכת שחייה מגבהים שונים ומ מקפצות קשיחות או גמישות. הם נדרשים להפגין אקרובטיקה בזמן הנפילה וכניסה נקייה למים בסופה. ביצועיהם מוערכים על ידי שופטים, אשר מעניקים להם ציונים. ציוני השופטים, בשילוב עם דרגת הקושי של הקפיצה, קובעים את הניקוד של כל קפיצה.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
יעל ארד (נולדה ב- 1 במאי 1967 ב תל אביב) היא ג'ודאית ישראלית בעבר, הנחשבת לאחת מהג'ודאיות הישראליות הטובות ביותר בכל הזמנים. בין תאריה הבולטים: סגנית אלופה אולימפית ( ברצלונה 1992), סגנית אלופת העולם ( המילטון 1993), אלופת אירופה ( אתונה 1993) ואלופת ישראל. הישראלית הראשונה שזכתה במדליה אולימפית, מדליית כסף. אשת עסקים ומנכ"לית במקצועה.

ארד היא בתם של אריה ארד, שהיה עיתונאי בעיתון " דבר", ב גלי צה"ל וב קול ישראל ושל נורית ארד שהייתה עיתונאית בידיעות אחרונות בתחום הצרכנות והקימה וניהלה את המדור "טיפול מהיר". יש לה חמישה אחים, ובהם איל ארד ו דרור ארד-אילון.

היא החלה להתאמן בגיל 8 והתאמנה בצעירותה עם ג'ודוקא גברים בגלל מחסור ביריבות לאימון.

ארד השתייכה לאורך הקריירה שלה למועדון הג'ודו מכבי תל אביב, והחלה את דרכה תחת הדרכת המאמן מוני אייזיק. בהיותה בת 22, מינתה את דני לאופולד למאמנה, ויחד עמו פרצה לצמרת העולמית.

באליפות אירופה בג'ודו שנערכה ב הלסינקי, פינלנד בשנת 1989 זכתה ארד במדליית ארד. בשנת 1991 זכתה במדליות ארד באליפות העולם שנערכה ב ברצלונה, ספרד ובאליפות אירופה שנערכה ב פראג, צ'כיה ובשנת 1992 במדליית זהב בטורניר פריז היוקרתי.

שלושה חודשים וחצי לפני אולימפיאדת ברצלונה, ב- 13 במרץ 1992, נותחה ארד על ידי ה אורתופד דר' רפי טיין בברכה הימנית, בשל קרע משמעותי ב מיניסקוס ונאלצה להתמודד עם תהליך החלמה מזורז על מנת להתאושש עד המשחקים האולימפיים. ביוני כבר השתתפה באליפות אירופה בווינה וזכתה במקום החמישי.

סגנית אלופה אולימפית

ארד השתתפה ב אולימפיאדת ברצלונה (1992) בתחרות הג'ודו עד 61 ק"ג שהתקיימה ב- 30 ביולי. היא הגיעה עד לגמר כשהיא מנצחת בחצי הגמר את אייקוף הגרמניה, אלופת העולם הבלתי מנוצחת עד אז. בגמר הפסידה לצרפתיה קתרין פלורי בהחלטת שופטים לאחר קרב צמוד שהסתיים ללא ניקוד. זכייתה במדליית הכסף הייתה הזכייה הראשונה אי פעם של ספורטאי ישראלי ב מדליה אולימפית. הישגה הביא לסיומה של תקופה ארוכה בת 40 שנים בה לא זכתה ישראל במדליה אולימפית, מאז הופעת הבכורה של ישראל ב אולימפיאדת הלסינקי (1952).

אלופת אירופה וסגנית אלופת העולם

ב אולימפיאדת אטלנטה (1996) סיימה ארד במקום חמישי, לאחר 4 ניצחונות כשהיא מפסידה בקרב על מדליית הארד למתחרה קוריאנית. את האולימפיאדה כולה צלחה כשהיא נאבקת ב מחלת הנשיקה שהקשתה עליה לתפקד ובעקבותיה פרשה מספורט תחרותי בגיל 29.

בסך הכל זכתה ארד במהלך הקריירה הספורטיבית שלה ב-24 מדליות בטורנירים דרג A, מתוכן 7 מדליות זהב, 8 מדליות כסף ו-9 מדליות ארד.

בשנת 2018 קבלה ארד את תואר "ספורטאית ה-70" מטעם משרד התרבות והספורט.

לאחר פרישתה

לאחר פרישתה מתחרויות, עסקה ארד זמן מה באימון ג'ודו והובילה את אורית בראון להשתתפות ב משחקים האולימפיים בסידני בשנת 2000. בזמנו, שימשה גם כאחת מהמנחות של "ספורטי.וי" של הטלוויזיה החינוכית.

בשנת 2004 נבחרה ארד לצד ספורטאים ישראלים בולטים נוספים להשיא משואה ב טקס הדלקת המשואות ב הר הרצל.

בשנת 2011 התמנתה ליו"ר חברת ההזנק " מוגובי", המפעילה אתר אינטרנט לילדים, אשר הקימה את ה" מוגו פארק" ב מתחם אושילנד שהיה מתחם משחקים אינטראקטיבי לילדים.

נכון ל- 2016, ארד היא בעלים של חברת "4 סאקסס", המנהלת את הפעילות המסחרית של ערוצי ניקלודיאון בישראל, שמוערכת בעשרות מיליוני שקלים בשנה. היא מרצה על מצוינות בספורט ואנלוגיה לחיים ולעולם העסקי ומתנדבת כחברת הנהלת הוועד האולימפי ויו"ר הוועדה המקצועית.

ארד מרצה לחברות עסקיות, בפני אנשי צבא ובפני ילדים וספורטאים צעירים על הכלים שהביאו אותה להצלחה עולמית בספורט ועל האנלוגיה בין ספורט, עסקים והחיים.

בשנת 2018 יצא לאור בהוצאת " ידיעות ספרים" ספרה האוטוביוגרפי "ראשונה".

יעל ארד, ראשונה - סיפורה של המדליסטית האולימפית הישראלית הראשונה, ידיעות ספרים, 2018

אתר האינטרנט של יעל ארד

יעל ארד , באתר הוועד האולימפי הבינלאומי

יעל ארד , באתר Sports-Reference

יעל ארד באתר הספרייה הווירטואלית של מטח

אהרל'ה ויסברג, ‏"שתי מדליות בריו 2016 יהיו נס", באתר ישראל היום, 4 באוקטובר 2013

הילה קובו‏, כל הסימנים הראו: עוד פספוס ישראלי. חזרה למדליה של יעל ארד, חלק א', באתר וואלה! NEWS‏, 27 ביולי 2017

הילה קובו‏, לנצח את הבלתי מנוצחת, באתר וואלה! NEWS‏, 3 באוגוסט 2017

רוני קובן, פגישה עם יעל ארד, כאן, 18 במרס 2020

# data[].attributes.attachment_link.description
יעל ארד (נולדה ב- 1 במאי 1967 ב תל אביב) היא ג'ודאית ישראלית בעבר, הנחשבת לאחת מהג'ודאיות הישראליות הטובות ביותר בכל הזמנים. בין תאריה הבולטים: סגנית אלופה אולימפית ( ברצלונה 1992), סגנית אלופת העולם ( המילטון 1993), אלופת אירופה ( אתונה 1993) ואלופת ישראל. הישראלית הראשונה שזכתה במדליה אולימפית, מדליית כסף.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
יוסיין סט. לאו בולט (ב אנגלית: Usain St. Leo Bolt; נולד ב- 21 באוגוסט 1986) הוא אצן עבר ג'מייקני, מגדולי האצנים בכל הזמנים. הוא ה אלוף האולימפי, בעל 8 מדליות זהב, אלוף העולם, בעל 14 מדליות מהן 11 זהב ו שיאן העולם ב ריצת 100 מטר (9.58 שניות), ב ריצת 200 מטר (19.19 שניות), וב ריצת שליחים 4X100 מטר ‏(36.84 שניות). ב אולימפיאדת בייג'ינג (2008) שבר בולט את שלושת שיאי העולם הללו, ובכך הפך לאצן הראשון בהיסטוריה ששבר את שיא העולם בכל אחד משלושת המקצועות האלו באולימפיאדה אחת.

בולט הוא האתלט היחיד בהיסטוריה שזכה 3 פעמים באליפות העולם ב-3 מדליות זהב בריצות היוקרתיות ל-100 ול-200 מטר ובריצת שליחים 4x100 מטר ( ברלין 2009, מוסקבה 2013 ו בייג'ינג 2015).

בולט מדורג במקום השלישי בכל הזמנים במספר מדליות הזהב שצבר (8) מבין כל הספורטאים באתלטיקה במשחקים האולימפיים, ובמקום הראשון מבין הספורטאים של ג'מייקה במספר מדליות הזהב.

בולט מדורג במקום הראשון בכל הזמנים באליפויות העולם באתלטיקה במספר המדליות שצבר (14) ובמספר מדליות הזהב שצבר (11).

בולט נולד וגדל בעיירה קטנה שבצפון-מערב ג'מייקה בשם שרווד קונטנט שבמחוז טרלוני, ביחד עם הוריו, ג'ניפר וולסלי בולט, ואחותו שרינה. בילדותו היה בולט חובב ריקוד. ענף ה ספורט הראשון שעניין אותו היה קריקט, והוא אף הביע את רצונו להיות שחקן קריקט. בולט הוא נוצרי קתולי.

ב אליפות העולם לנוער בשנת 2002 שנערכה ב קינגסטון בירת ג'מייקה, בגיל 15, זכה בולט ב מדליית הזהב בריצת 200 מטר עם תוצאה של 20.61 שניות, והפך למדליסט הזהב הצעיר ביותר בתולדות תחרות זו. בנוסף, בולט זכה באליפות זו ב מדליות כסף גם ב מרוצי השליחים 100X4 מטר ו-400X4 מטר. באליפות העולם לנוער ב- 2003 זכה שוב במדליית הזהב ל-200 מטר, תוך שהוא קובע שיא תחרות נוסף של 20.40 שניות. מייקל ג'ונסון, שיאן העולם ב-200 מטר דאז, התרשם מיכולתו ומהפוטנציאל שלו. בולט זכה בפרס "הכוכב העולה של השנה" של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית לשנת 2002.

בולט התמקד בשנים אלו בריצת ה-200 מטר, בניסיון לשבור את שיא העולם לצעירים של רוי מרטין, שעמד על 20.13 שניות. הופעותיו גררו עניין רב האם יצליח לשבור את שיא העולם בריצה זו של מייקל ג'ונסון, שכן תוצאותיו של בולט בגיל 16 היו טובות יותר מתוצאותיו של ג'ונסון בגיל זה. באליפות ה מכללה שלו בג'מייקה שבר את שיאי המכללה ב-200 ו- 400 מטר, עם תוצאות של 20.25 שניות ו-45.30 שניות בהתאמה.

תחת הדרכת מאמנו החדש פיץ קולמן, בולט הפך למקצוען בשנת 2004. בתחילת דרכו כמקצוען הוא השתתף ב משחקי קרפיטה שהתקיימו ב ברמודה, ובריצת ה-200 מטר קבע תוצאה של 19.93, והפך לצעיר הראשון שרץ את המרחק בפחות מ-20 שניות ושבר בכך את שיאו של רוי מרטין. פציעה קשה ב מאי 2004 מנעה ממנו להשתתף באליפות העולם לנוער ב-2004, אך למרות זאת הוא נכלל במשלחת ה אתלטיקה הג'מייקנית ל אולימפיאדת אתונה. באולימפיאדה זו נפצע בולט פעם נוספת, ולכן הודח כבר בסיבוב הראשון בריצת 200 מטר, עם תוצאה של 21.05 שניות.

בשנת 2005 בולט התחיל לעבוד עם מאמן חדש, גלן מילס, שיחד איתו שיפר מאוד את יכולת הזינוק. העונה התחילה טוב מבחינתו, ובחודש יולי באותה שנה זכה במקום הראשון ב-200 מטר ב אליפות ה-CAC שהתקיימה ב בהמאס. מאוחר יותר קבע שיא אישי במהלך תחרות שנערכה ב לונדון. לקראת תחרות הגמר ב-200 מטר באליפות העולם באתלטיקה ב-2005 שנערכה ב הלסינקי, סבל בולט מפציעה נוספת, שגרמה לו לסיים במקום האחרון בלבד עם תוצאה של 26.27 שניות.

ב נובמבר 2005 היה בולט מעורב ב תאונת דרכים שפגעה בהכנותיו לתחרויות. עם זאת, הוא התאושש וחזר להתחרות במהירות. המפקח עליו, נורמן פירט, הציב לו אימונים יותר אינטנסיביים, ובעקבות זאת השתפר בולט וסיים בין חמשת הראשונים בדירוג העולמי ב-2005 ו- 2006. בולט החל לעבוד על התחרות במקצים ארוכים יותר לקראת עונות 2007 ו- 2008, תוך שהוא שם דגש על ריצת ה-400 מטר. בולט החל להיות פחות נרגש לפני התחרויות ויותר מרוכז, אך פציעה נוספת ב מרץ 2006 מנעה ממנו להשתתף ב משחקי חבר העמים שהתקיימו ב מלבורן, והשביתה אותו עד לחודש מאי של אותה שנה. אך מאוחר יותר, התאושש בולט מהפציעה וקבע שיא אישי חדש של 19.88 שניות בתחרות ה גראן פרי, תוך שהוא מסיים שלישי אחרי חבייר קרטר ו טייסון גיי וזוכה במדליית הארד. בתחרות גביע העולם באתלטיקה 2006 שהתקיימה ב אתונה שב יוון, זכה בולט במדליית הכסף הראשונה שלו בקריירת הבוגרים, עם זמן של 19.96 שניות.

בשנת 2007 שבר בולט את השיא הג'מייקני בריצת 200 מטרים, שהיה שייך קודם לכן ל דון קווארי, ב-0.11 שניות. מאוחר יותר הוא אף זכה במדליית הזהב בתחרות שנערכה ב רת'ימנו, יוון. ב אליפות העולם באתלטיקה 2007 שנערכה ב אוסקה שב יפן, זכה במדליית הכסף בריצת 200 המטרים, לאחר שסיים שני אחרי טייסון גיי. בריצת השליחים 100X4 באליפות זו קבע זמן 37.89 שניות יחד עם חבריו לנבחרת הג'מייקנית אסאפה פאוול, מרווין אנדרסון ו נסטה קרטר, זמן שלא הספיק להם כדי לזכות במדליית הזהב בה זכו האמריקאים עם זמן של 37.78 שניות.

ב- 31 במאי 2008 בולט שבר את שיא העולם ב ריצת 100 מטרים בתחרות שנערכה ב ניו יורק, שקודם לכן היה שייך ל אסאפה פאוול, והציב אותו על 9.72 שניות. זאת רק מספר חודשים לאחר שפאוול שבר את שיא העולם בריצה זו וקבע אותו על 9.74 שניות. שיאו של בולט היה מפתיע במיוחד, לאור העובדה שעד אז התרכז בעיקר בריצות ה-200 ו-400 מטר.

בריצת הגמר ב-100 מטר של אולימפיאדת בייג'ינג 2008 ב- 16 באוגוסט 2008 שבר בולט שוב את שיא העולם ואת ה שיא האולימפי, והעמידו על 9.69 שניות. בולט, שסיים את המקצה ביתרון גדול של 2 עשיריות השנייה ומעלה על מתחריו, האט מעט את ריצתו בכ-20 המטרים האחרונים של המסלול, הביט לצדדיו והניף את ידיו בתנועת ניצחון, מה שהבליט עוד יותר את השיא. כמו כן, זכה בולט במדליית הזהב ב ריצת 200 מטר, כששבר את שיא העולם גם בריצה זו, שהיה שייך עד לאותה עת ל מייקל ג'ונסון, והעמידו על 19.30 שניות, כשהוא מקדים את המקום השני ביותר מחצי שנייה. גם במרוץ השליחים 4X100 הצליח בולט לזכות במדליית הזהב כאשר יחד עם נבחרת ג'מייקה קבעו שיא עולם חדש נוסף, 37.10 שניות. בכך הפך בולט לאצן הראשון ששובר את שיא העולם בכל אחד מהמקצים האלו ב אולימפיאדה אחת, ואף לאצן הראשון שזוכה במדליית הזהב בכל אחד מהם באולימפיאדה אחת מאז עשה זאת קרל לואיס ב-2017 נשללה ממנו מדליית הזהב בה זכה במירוץ השליחים, לאחר שחברו לנבחרת, נסטה קרטר, הורשע ב אימרוץ.

לאחר האולימפיאדה האתלט הגרמני טוביאס אונגר האשים את בולט בכך שהוא השתמש ב סמים ממריצים כדי לשפר את ביצועיו, ושהם למעשה סייעו לו לשבור את שיא העולם. אונגר לא הציג ראיות להאשמותיו והן לא אומתו. לאחר מכן, התחרה בולט ב ליגת הזהב. בהתחלה, ב ציריך ב אצטדיון לציגרונד, בולט ניצח בריצת ה-100 מטר עם זמן של 9.83 שניות, על אף פתיחה איטית של הריצה ביחס למתחריו. ב בריסל, הוא התחרה בקרב מרתק כנגד אסאפה פאוול, ולבסוף ניצח עם זמן של 9.77 שניות; הפרש של 0.06 שניות לעומת פאוול בריצה זו. ב נובמבר 2008, פורסם בולט כמועמד סופי לזכייה בתואר אתלט השנה בעולם מטעם התאחדות האתלטיקה הבינלאומית. בטקס שנערך ב- 23 בנובמבר ב מונקו, הוא זכה בפרס לאחר שהקדים את קנניסה בקלה ו דאירון רובלס.

ב אליפות העולם באתלטיקה 2009 שנערכה ב ברלין שב גרמניה, זכה בולט פעם נוספת במדליית הזהב בריצת 100 מטר, והדהים כאשר שיפר ב-11 מאיות את שיא העולם שלו מאולימפיאדת בייג'ינג (השיפור הגדול ביותר מתחילת המדידה האלקטרונית) והעמיד אותו על 9.58 שניות. הוא הקדים במקצה הגמר ב-13 מאיות את טייסון גיי שסיים במקום השני. שיא זה נקבע בדיוק שנה לאחר ששבר את שיא העולם באולימפיאדת בייג'ינג, ב-16 באוגוסט. בניתוח ממוחשב שנעשה לאחר הריצה הסתבר שמהירותו הממוצעת לאורך הריצה עמדה על 37.58 קמ"ש ומהירות השיא הרגעית הושגה בין המטר ה-60 למטר ה-80 ועמדה על 44.72 קמ"ש.

מאוחר יותר באותה אליפות זכה במדליית הזהב בריצת 200 מטר, תוך שהוא משפר פעם נוספת את שיא העולם ב-11 מאיות, לתוצאה של 19.19 שניות. הוא הקדים בזמן רב את זוכי המדליות האחרות - אלונסו אדוארד עם 19.81 שניות, ו וולאס ספירמון עם 19.85 שניות. יחד עם נבחרת ג'מייקה הוא זכה במדליית זהב נוספת בריצת השליחים 4X100 עם תוצאה של 37.31 שניות, לאחר שארצות הברית, שגברה על ג'מייקה באליפות העולם הקודמת, נעדרה מהמרוץ בשל פסילה בחצי הגמר. בכך השלים בולט " טרבל" שני ברציפות בתחרות גדולה.

ב אליפות העולם באתלטיקה 2011 שנערכה ב טגו שב קוריאה הדרומית העפיל בולט לגמר ריצת 100 מטרים, לאחר שניצח בחצי הגמר בתוצאה של 10.05 שניות. אולם במירוץ הגמר נפסל לאחר שזינק מוקדם מדי, ולכן דורג במקום האחרון. בולט ניצח בגמר ריצת 200 מטרים, עם תוצאה של 19.40 שניות, שהיא הרביעית בטיבה בהיסטוריה. בתחרות זו שוב קבע בולט, יחד עם הנבחרת הג'מייקנית, שיא עולם בריצת שליחים 100X4 בזמן של 37.04 שניות. כשבועיים לאחר שפסל בזינוק במקצה הגמר של 100 מטר, קבע בולט את שיא העונה בתחרות בבריסל עם זמן של 9.76 שניות.

ב אולימפיאדת לונדון היה בולט לאתלט המעוטר ביותר ביחד עם אליסון פליקס מארצות הברית לאחר שזכה ב-3 מדליות זהב, בפעם שנייה ברציפות ולראשונה בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים, בריצות בהן השתתף. מדליות זהב בריצת 100 מטר שיא אולימפי חדש של 9.63 שניות, לפני יוהאן בלייק (9.75 שניות) ו ג'סטין גטלין מארצות הברית (9.79 שניות) ובכך קבע בולט את התוצאה השנייה בטיבה בהיסטוריה. בריצת 200 מטר בתוצאה של 19.32 שניות, לפני בלייק (19.44 שניות) ווורן וייר אף הוא מג'מייקה (19.84 שניות) ובריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם נסטה קרטר, מייקל פרטר ובלייק בשיא עולם חדש של 36.84 שניות, לפני ארצות הברית שהשוותה את שיא העולם הקודם של ג'מייקה (37.04 שניות) ו טרינידד וטובגו (38.12 שניות).

ב אליפות העולם שנערכה ב מוסקבה שב רוסיה באוגוסט 2013 זכה בולט ב-3 מדליות זהב, ובכך הפך למדורג במקום הראשון בהיסטוריה במספר המדליות שצבר (11) ובמספר מדליות הזהב שצבר (9) באליפויות העולם. מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.77 שניות, לפני ג'סטין גטלין (9.85 שניות) ובן ארצו נסטה קרטר (9.95 שניות), בריצת 200 מטר בתוצאה של 19.66 שניות, לפני בן ארצו וורן וייר (19.79 שניות) ו קרטיס מיטשל מארצות הברית (20.04 שניות) ובריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 37.36 שניות לפני ארצות הברית (37.66 שניות) וקנדה (37.92 שניות).

ב אליפות העולם באתלטיקה שנערכה ב בייג'ינג, סין באוגוסט 2015 זכה בולט ב-3 מדליות זהב בפעם השלישית בקריירה שלו. בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.79 שניות, לפני ג'סטין גטלין (9.80 שניות) ו אנדרה דה גראס מ קנדה ו טרייבון ברומל מ ארצות הברית (9.92 שניות) ובריצת 200 מטר בתוצאה של 19.55 שניות, לפני גטלין (19.74 שניות) ו אנסו ג'בודוואנה מ דרום אפריקה (19.87 שניות). לאחר הריצה צלם שנסע על סגוויי איבד את שיווי משקלו ופגע בבולט בטעות ברגלו השמאלית והפיל אותו על הרצפה, אבל בולט התאושש מיד, ובהמשך זכה בזהב גם בריצת השליחים 100x4 מטר בתוצאה של 37.36 שניות, לפני סין (38.01 שניות) וקנדה (38.13 שניות).

ב אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה בולט במדליית זהב בריצת 100 מטר בפעם השלישית ברציפות בתוצאה של 9.81 שניות, לפני ג'סטין גטלין (9.89 שניות), ואנדרה דה גראס (9.91 שניות). בולט זכה בפעם השלישית ברציפות במדליית הזהב גם בריצת 200 מטר בתוצאה של 19.78 שניות, וגם בריצת שליחים 100X4 מטר 37.27 שניות. בכך הפך בולט להיות האתלט הראשון שזוכה בטריפל טרבל - מדליית זהב בשלוש התחרויות הגדולות בשלוש אולימפיאדות שונות.

ב אליפות העולם שנערכה ב לונדון באוגוסט 2017 זכה בולט במדליית ארד בריצת 100 מטר האחרונה בקריירה שלו עם תוצאה של 9.95 שניות, אחרי ג'סטין גטלין (9.92 שניות) ו כריסטיאן קולמן מ ארצות הברית (9.94 שניות).

לאחר שזכה במדליית הזהב בריצת ה-200 מטר באליפות העולם לנוער ב-2002, חתם בולט על הסכם חסות עם חברת פומה. כדי לקדם את המרדף של בולט אחר תואר אולימפי ב אולימפיאדת בייג'ינג, חברת פומה הפיצה סדרה של סרטוני וידאו המתארים אותו רץ ב אצטדיון האולימפי ומתכונן לאולימפיאדה ולקראת שבירת שיא עולם. לאחר ששבר את שיא העולם בריצת 100 מטר בתחרות ב ניו יורק, קיבל בולט שבחים ב עיתונות, שאף המציאה כינויים על שמו באמצעות משחק מילים. בריצת ה-100 מטר באולימפיאדת בייג'ינג, בולט נעל את נעלי הריצה המוזהבות מתוצרת החברה, ועליהן הכיתוב: "בייג'ינג 100 מטר זהב".

ב-14 בנובמבר 2016 בולט הודיע שיתאמן עם קבוצת הכדורגל בורוסיה דורטמונד.

ב-21 באוגוסט 2018 החל בולט להתאמן בקבוצת סנטרל קוסט מארינרס מ ליגת העל האוסטרלית בכדורגל.

ב-12 באוקטובר 2018 כבש בולט צמד שערים במשחקו הראשון בתור כדורגלן מקצועי, במשחק ידידות של קבוצתו. לאחר שישה שבועות פרש בולט.

יוסיין בולט , ברשת החברתית פייסבוק

יוסיין בולט , ברשת החברתית טוויטר

יוסיין בולט , ברשת החברתית אינסטגרם

יוסיין בולט , באתר הוועד האולימפי הבינלאומי

יוסיין בולט , באתר Sports-Reference

יוסיין בולט , באתר התאחדות האתלטיקה הבינלאומית

יוסיין בולט , באתר ליגת היהלום

יוסיין בולט , באתר Track and Field (גברים)

האיש הכי מהיר בעולם: מי אתה אוסיין בולט?, באתר ONE‏, 22 באוגוסט 2008

עמית לוינטל, ‏במהירות הבולט, באתר ישראל היום, 17 באוגוסט 2012

רוברט קרמפטון, ‏אני באמת אגדה, באתר ישראל היום, 13 בדצמבר 2013

יוסיין בולט, הסרט המלא, באתר ynet

יוסיין בולט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

# data[].attributes.attachment_link.description
יוסיין סט. לאו בולט (ב אנגלית: Usain St. Leo Bolt; נולד ב- 21 באוגוסט 1986) הוא אצן עבר ג'מייקני, מגדולי האצנים בכל הזמנים. הוא ה אלוף האולימפי, בעל 8 מדליות זהב, אלוף העולם, בעל 14 מדליות מהן 11 זהב ו שיאן העולם ב ריצת 100 מטר (9.58 שניות), ב ריצת 200 מטר (19.19 שניות), וב ריצת שליחים 4X100 מטר ‏(36.84 שניות).

# data[].attributes.headline
המשחקים האולימפיים ביוון העתיקה

# data[].attributes.subject
המשחקים האולימפיים ביוון העתיקה

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
המשחקים האולימפיים ( יוונית: Ολυμπιακοί Αγώνες) היו חגיגה אתלטית ו דתית שנערכה בעיר ה יוונית אולימפיה ב עת העתיקה. המשחקים נערכו לפחות 293 פעמים, החל משנת 776 לפנה"ס ועד לשנת 393.

מיתוס אחר מדבר על הגיבור הרקלס, שזכה ב מרוץ באולימפיה ופסק כי צריך לערוך את המרוץ מחדש כל ארבע שנים. מיתוס נוסף טוען כי זאוס קבע את החג לאחר שהביס את ה טיטאן קרונוס. אגדה אחרת מספרת על המלך איפיטוס מאליס שנועץ ב פיתיה, האורקל מדלפי, כיצד להציל את אנשיו ממלחמה במאה התשיעית לפנה"ס. הנביא ייעץ לו לארגן משחקים לכבוד האלים. האויב ה ספרטני של איפיטוס החליט לעצור את המלחמה בזמן המשחקים, שנקראו אולימפיים על שם העיר אולימפיה בה נערכו. אגדה אחרת מספרת כי יום אחד שחרר זאוס שני נשרים אשר הקיפו את העולם ונחתו באולימפיה. סיפור נוסף גורס כי הרקולס ערך את המשחקים כחלק מטקסי ההשכבה של המלך אוגיאס שאותו הרג לאחר שסירב לשלם לו את שכרו לאחר שניקה את רפתותיו.

אגוניסטיקה הוא השם שנתנו היוונים לתחום תחרויות הספורט. מקור השם - "אגון" - משמעו סבל ו יגון, מה שמבטא את מאמצי ה ספורטאי להגיע לשלמות, הן ב אימונים, הן בתחרויות והן בתקופה שלאחר ה משחקים, לביטוי זה יש לא רק משמעות פיזית אלא גם נפשית, ורק זה המצליח להתמודד כראוי מול מגבלה כפולה זו הוא ה אתלט האמיתי.

ערך מורחב - ספורט ביוון העתיקה

המשחקים נערכו באולימפיה שביוון, מקום קדוש ל אלים היווניים. במקדשו של זאוס, מלך האלים, בעיר עמד פסל בדמותו בגובה 12 מטרים. הפסל הוא אחד מ שבעת פלאי העולם העתיק. פסלו הגדול של זאוס היה במצב של ישיבה, ועליו היה מונח גג ה היכל המרכזי שבאולימפיה. מול פסלו של זאוס היו מקיימים את טקס שבועת הספורטאים, ועל פי אחד המיתוסים פחדו הספורטאים להישבע שבועת שקר, שכן אז היה זאוס קם ממקום מושבו וגורם בכך לקריסת ה גג על המשתתפים והצופים.

המשחקים הוקדשו לזאוס, אבי משפחת האלים, והיו דתיים ו פולחניים, מה שהתבטא ב מבנים, ב טקסים וב אמונות.

המשחקים האולימפיים נערכו במחזור של ארבע שנים, אך המשחקים כונו בשם "משחקי שנת החמש", זאת מכיוון שאת שנת עריכת המשחקים היו סופרים פעמיים - פעם כשנה הפותחת את המשחקים ופעם כשנה הנועלת את המחזור הקודם. מאוחר יותר, נבעה השיטה היוונית לספירת שנים ממחזור זה, כשהמושג אולימפיאס משמעותו התקופה בין שני משחקים. המחזור היווה בסיס לקביעת תאריכים בקרב היסטוריונים קדומים. ההיסטוריון אפורוס שחי ב מאה הרביעית לפנה"ס נחשב[ לראשון שהשתמש באולימפיאדות לספירת שנים, בדומה לאופן שבו משתמשים ב ספירת הנוצרים. קודם לשיטה זו, קבעה כל מדינה יוונית את מערכת התאריכים שלה, מה שהוביל לבלבול בקביעת אירועים בין-מדיניים.

דיודורוס כתב ש ליקוי חמה התרחש בשנה השלישית לאחר האולימפיאדה ה-117, ואירוע זה מזוהה עם ליקוי החמה של 310 לפנה"ס. על פי זיהוי זה, נערכה האולימפיאדה הראשונה בשנת 776 לפנה"ס. למרות חישוב זה, ישנו ויכוח בין היסטוריונים האם המשחקים אכן התחילו בזמן זה. משחקי 776 לפנה"ס היו המשחקים הראשונים המתועדים, אם כי לפי העדויות ה ארכאולוגיות התקיימו המשחקים הרבה קודם לכן, אולי אף במהלך האלף השני לפנה"ס.

התחרות היחידה שנערכה אז, על פי הגאוגרף היווני פאוסניאס, הייתה מרוץ ה סטדיון, תחרות ריצה לאורך כ-190 מטרים. המילה האנגלית "סטאדיום" (stadium) נגזרת משם זה.

המשחקים האולימפיים היו גם המקום בו החלה המסורת היוונית של תחרויות בערום מלא.

מספר קבוצות נלחמו על השליטה באירוע, שמשמעה היה יוקרה ורווח פוליטי. פאוסניאס כותב כי בשנת 668 לפנה"ס שלחה העיר פיסה את פיידון מ ארגוס לתפוס את השליטה על המשחקים מידי העיר אליס, הוא הצליח, ובאותה שנה פיקח אישית על המשחקים. בשנה שלאחר מכן תפסה אליס את השליטה בחזרה.

הסופר האתונאי קסנופון תיעד את תקיפת האלנים (בני העיר אליס) בשנת 364 לפנה"ס בגמר ה פנטאתלון של המשחקים, בזמן שהפיסאנים שלטו. האלנים דחפו את המגינים כמעט עד למזבח, אך נסוגו עקב חצים שנורו עליהם ממבואות המזבח. באותו הלילה הקימו המגינים גדר סביב האזור, ובבוקר המחרת ראו האלנים את עוצמתם של הכוחות המגנים ונסוגו סופית.

בשנת 12 לפנה"ס נתן הורדוס תמיכה כספית למשחקים כדי לאפשר את המשך קיומם. מהלך זה, מעבר לעובדה שהורדוס היה חובב ספורט מושבע, אהב מפעלי בנייה והיה בעל נטיות מגלומאניות, שיקף את נטיותיו הפוליטיות הפרו-רומיות, בעיקר בתקופתו של אוגוסטוס, הקיסר הרומי שהיה להוט אחר חידוש התחרויות היווניות הקלאסיות. בזכות תרומותיו להמשך קיומם של המשחקים האולימפיים, זכה הורדוס בתואר, אם כי יוקרתי בלבד, של "אגונוטטס" (עורך משחקים קבוע, בבחינת "נשיא כבוד" של המשחקים).

המשחקים האולימפיים היו חלק מ המשחקים הפאן-הלניים, ארבע תחרויות שנערכו פעם בשנתיים או בארבע שנים כך שלפחות תחרות אחת תיערך כל שנה. המשחקים האולימפיים היו החשובים והיוקרתיים ביותר מבין הארבע. פסגת עולמו של כל ספורטאי מצטיין באותם ימים הייתה לזכות בכל ארבע התחרויות, שכונו "פריודוס" (מחזור/סיבוב).

מאז תחילתם נרשמו מספר תחנות חשובות בציר ההיסטורי של המשחקים: עד 468 לפנה"ס עמדו המשחקים בסימן העליונות הספרטנית, ובשל השלכות תנועת ההגירה חלו שינויים בחוקי המשחקים, כשאף תושבים יווניים מחוץ ל חצי האי הבלקני הורשו ליטול חלק בתחרויות. עד שנת 400 לפנה"ס היו המשחקים ביטוי להשפעה ה אתונאית ומספר ימי המשחקים גדל לחמישה. עד שנת 338 לפנה"ס, שיקפו המשחקים את עליית קרנם של היוונים בני המושבות והזדקרות פעילותם הספורטיבית, בבחינת פועל יוצא להתמודדות היוקרתית בינם לבין ה" ברברים" (מי שלא נחשב יווני). להבת התחרויות החלה דועכת בעקבות כיבושה של יוון על ידי רומא (146 לפנה"ס), כשהמקצוענות החליפה את הערך הקלאסי של המשחקים.

לבסוף, בוטלו המשחקים האולימפיים על ידי תאודוסיוס הראשון בשנת 393 בצו קיסרי מיוחד, כזה שאסר על כל קיום פולחן אלילי, או על ידי נכדו תאודוסיוס השני בשנת 435, כחלק מהפכת ה נצרות ל דת המדינה.

בנוסף, נשרף כליל המקדש של זאוס באש שהוצתה ברחבתו הקדושה בפקודת הקיסר תאודוסיוס השני ופסלו של זאוס, שהועבר ל קונסטנטינופול, מרכזה של האימפריה הרומית המזרחית, נשרף באש שפרצה בארמון המקומי. העמים הנודדים ששטפו את אירופה המרכזית והדרומית תרו באזור אולימפיה בחיפוש אחר שרידי אוצרות קדומים והפליאו במעשי ביזה. נהר סמוך פרץ את הסכר הקדום ומחק שרידים שנותרו בעמק אלפאיוס. נהר אלפיאוס שינה את מסלולו וכיסה את אתר המשחקים ב בוץ שלבסוף נהרס בידי רעידת אדמה ב מאה השישית. בשלהי המאה ה-19 הגיעה לאולימפיה משלחת ארכאולוגית גרמנית אשר חשפה שרידים מהמשחקים העתיקים.

במרוצת ימי הביניים נערכו מספר ניסיונות לחידוש המשחקים, אך כל עוד הנצרות הקתולית שלטה בכיפה, נידונו אלה לכישלון חרוץ, עד ליוזמתו של פייר דה קוברטן הצרפתי בשנות השבעים של המאה ה-19, מה שהוביל לחידוש המשחקים האולימפיים ב אולימפיאדת אתונה ב- 1896.

המשחקים האולימפיים היוו ביטוי רב-ערך לתנופה הגימנסיונית היוונית, נשאו אופי פאן-הלני (כלל יווני) והפכו, מתוך כך, לגורם חשוב שאיחד את עמי יוון ושבטיה, ולו לפרק זמן קצר בלבד. יוון שעמדה בסימן ביזוריות וידעה מלחמות פנימיות ומאבקים מתישים, שקדה לשמור על שקט ביטחוני ו צבאי במהלך חודש אוגוסט בו התקיימו המשחקים, הוא "חודש השלום" שקודש בעבודות הדת.

המתחרים שהגיעו לאולימפיה מכל רחבי יוון נחשבו למקודשים ובעלי חסינות מפגיעה. על רקע זה נתנה הוראה האוסרת על הכנסת נשק לאולימפיה.

מי שרצה להשתתף בתחרויות היה צריך לעבור את המוקדמות ולכתוב את שמו ברשימות. ככל הנראה רק צעירים הורשו להשתתף, ההיסטוריון פלוטרכוס מתאר מקרה בו אדם צעיר נדחה מהשתתפות מכיוון שנראה בוגר מדי. רק לאחר שמאהבו דיבר עם מלך ספרטה וכפי הנראה העיד על צעירותו, הורשה להתחרות. כל אתלט שרצה להתחרות היה צריך להישבע מול פסלו של זאוס שהוא התאמן במשך 10 חודשים.

בניגוד ל משחקים האולימפיים המודרניים, רק גברים ממוצא יווני מכל פוליס ב יוון הגדולה הורשו להשתתף במשחקים. הללו חויבו להישבע כי הם בני-חורין, ושלא הואשמו ב רצח, בהפרת שלום ובפגיעה בדת. עם כיבוש יוון על ידי רומא הורשו גם הרומאים להשתתף מכיוון שהם כביכול בעלי מוצא יווני, במשך השנים עם התרחבותה של הענקת ה אזרחות הרומאית יכלו לייצג את עירם אנשים שלא היו יוונים מבחינה אתנית.

בבסיס אחד מפסלי זאוס (388 לפנה"ס) נחקק המשפט "לא בכוח ה כסף, אלא ב מהירות הרגליים ועוצמת ה גוף מנצחים באולימפיה". כתובת זו ביקשה להנציח את האידיאל הקלאסי המשוקע במשחקים, שיש בו משום ביטוי הולם לרוח ה דמוקרטיה שנשבה במספר ערי יוון, כלומר - אצילים ו איכרים התחרו יחדיו בתנאים שווים. עם זאת מרמזת הכתובת על ניסיונות לשחד שופטים ומשגיחי תחרויות. כל מי שנתפס מבצע עבירה ספורטיבית ומוסרית, נדרש, מעבר להרחקתו מן המשחקים, לתרום פסל מוזהב של זאוס (שנקרא "זאנאס") ולמרגלותיו נחקקה כתובת בגוף ראשון המספרת על העבריין ומהות עבירתו.

היו מקצים רבים של ריצה שנמדדו על פי "סטאד". אורכו של מרוץ 1 סטאד היה 192 מטרים, כך שאורכו של מרוץ 2 סטאד היה כפול, 384 מטרים. מספר הסטאדים נע בין 7 ל-24. מרוץ קשה במיוחד היה הופליטודרומוס שאורכו היה 2-4 סטאד (348-768 מטרים) ובו המתחרים לבשו שריון כבד ששקל כ-25 קילוגרמים בזמן הריצה. מטרת המרוץ הייתה לבנות כוח, מהירות ו כושר סיבולת אצל המתחרים.

האגרוף הפך יותר ויותר ברוטלי במשך השנים. בתחילה כיסתה את אצבעות המתאגרפים רצועת עור רכה, אך לבסוף השתמשו בעור קשה בצירוף מתכת.

במרוץ המרכבות, בעל המרכבה והקבוצה שאליה הוא שייך נחשבו למתחרים, ולא נהגי המרכבות. הוספת התחרות הגדילה את משך המשחקים מיום אחד לחמישה ימים, שלושה ימים לתחרויות ועוד יומיים לטקסים דתיים נלווים. ביום האחרון נערך משתה לכל המשתתפים, בו הוגשו כ-100 שוורים שהוקרבו לזאוס ביום הראשון.

מנצח תחרות במשחקים היה מקבל ענף של זית או דפנה ובדרך כלל זכה גם לכבוד גדול ברחבי יוון, בעיקר בעיר ממנה בא, שם קיבל סכומים גדולים של כסף (ב אתונה היה הסכום 500 דרכמות, כהון קטן). פסלים היו מפסלים פסלים בדמות המנצחים ו משוררים היו כותבים שירים בשבחם. המנצח הולבש בגלימת ארגמן (לבוש המלכים).

לעיתים קרובות נאמר כי מלחמות הופסקו בזמן המשחקים, אך אין זה נכון. מצד שני, חיילים שהיו גם אתלטים הורשו לעזוב את הצבא ולהשתתף במשחקים, ולשם כך הובטח להם מעבר בטוח בשטח האויב.

בדרך כלל התחרו האתלטים ב עירום. הסיבות לכך הן מזג האוויר המתאים ועצם כך שמטרת המשחקים הייתה לחגוג את הישגיו של גוף האדם. המשתתפים משחו עצמם ב שמן זית כדי להשאיר את עורם חלק ואת מראהם מושך ומלבב ולהקשות, בעיקר בקרב ההיאבקות ובפאנקרטיון, על לפיתת היריב, תוך כדי אילוץ של פיתוח מיומנויות גבוהות יותר כדי להתמודד עם קושי מאולץ ממין זה.

השתתפות נשים בתחרויות ספורט ובמשחקים האולימפיים ביוון העתיקה

במשחקים האולימפיים של יוון העתיקה הותרה ההשתתפות רק לגברים יוונים בני המעמדות העליונים. השתתפות נשים בתחרויות האולימפיות הייתה אסורה בתקופה המוקדמת של המשחקים, פרט לאלה דמטר, שלה נשמר מקום כבוד באצטדיון. מקור האיסור לא ברור, אך ככל הנראה הוא היה בעל אופי דתי. על הנשים נאסר גם להיכנס לאזורי המשחק ולצפות במשחקים. אישה שניסתה להתגנב אל האצטדיון, צפויה הייתה ל עונש מוות. מקרה יוצא דופן, בו יכלו נשים לזכות במשחקים מבלי להתחרות בהם ישירות ומבלי להימצא פיזית באתר התחרות, היה השתתפותן של נשים בתחרות מרוץ מרכבות, זאת בשל העובדה שהזוכה בתחרות היה בעליהם של הסוסים, ולא הרַכּב שהשתתף בה. ב-396 וב-392 לפנה"ס זכו סוסיה של הנסיכה ה ספרטנית קיניסקה במרוץ ארבעת הסוסים.

משחקים ייחודיים לנשים, שנולדו מתוך טקסי הפוריות היוונים, התקיימו זמן קצר לאחר המשחקים האולימפיים במקום אחר שהוקדש לאלה הרה, ונועדו לפאר את שמה. במרכזם של משחקים אלה התקיים מרוץ לאורך 160 מטר. נשים בודדות ממשפחות עשירות השתתפו באופן קבוע במשחקים אלה, אך הן לא הרבו להתחרות, והישגיהן לא זכו לפרסום. תפיסת הנשיות היוונית לא עלתה בקנה אחד עם יכולות פיזיות, עד כדי כך שהוטל ספק בנטייתן המינית של אלות מיתולוגיות, שהיו בעלות כוח וכישורים פיזיים. הנשים הספרטניות, שלא כמו נשים במדינות יוון האחרות, עסקו באימון גופני ובענפי ספורט כמו: היאבקות, הטלת דיסקוס, זריקת כידון וריצה. לריצה היה מקום מרכזי וחשוב. גידולן וחינוכן של הילדות הספרטניות נבע מדאגה לאישה היולדת צאצאים לעם הספרטני. חשוב היה שהילדים שיוולדו לספרטה יהיו חזקים ובריאים, ועל כן הושם דגש על חוזקה ובריאותה של האישה ועל מצבה הגופני. תחרויות שנועדו לנשים בלבד, נערכו בספרטה כבר בתקופת ליקורגוס. ליקורגוס הורה לנשים לחזק את גופן באמצעות אימונים גופניים, על מנת שגברים יטעו את זרעם בגוף אישה בריאה וחסונה. כך יתפתח הזרע טוב יותר, וכך גם תוכל האישה לשאת בקלות את ההריון ולהתמודד טוב יותר עם כאבי הלידה.

ייתכן כי המסורת של משחקי הנשים ביוון העתיקה, קדמה לזו של המשחקים האולימפיים, והייתה ביטוי של תקופה מוקדמת יותר שהתאפיינה ב מטריארכליות. האפליה של נשים בספורט בתרבות היוונית הייתה טמונה עמוק במסורת ובחוקים הקשורים למבנה המשפחה ה פטריארכלי, שבו נשים היו חסרות זכויות חוקיות, ובפניהן עמדו מעט מאוד הזדמנויות לחוות חוויות מחוץ לביתן.

אפי זיו, משחקי האלים : האולימפיאדות והמשחקים האולימפיים של יוון העתיקה בראי האמנות, דניאלה די-נור מוציאים לאור, 2008

# data[].attributes.attachment_link.title
המשחקים האולימפיים ביוון העתיקה

# data[].attributes.attachment_link.description
המשחקים האולימפיים ( יוונית: Ολυμπιακοί Αγώνες) היו חגיגה אתלטית ו דתית שנערכה בעיר ה יוונית אולימפיה ב עת העתיקה. המשחקים נערכו לפחות 293 פעמים, החל משנת 776 לפנה"ס ועד לשנת 393. מיתוס אחר מדבר על הגיבור הרקלס, שזכה ב מרוץ באולימפיה ופסק כי צריך לערוך את המרוץ מחדש כל ארבע שנים.