# data[].attributes.body
Kolla att du är på rätt väg i ditt arbete! Ta hjälp av biblioteket.

# data[].attributes.headline
Professor Ulla-Britt Kotsinas om det nya språket i förorten

# data[].attributes.subject
Professor Ulla-Britt Kotsinas om det nya språket i förorten

# data[].attributes.body
Lärobok svenska 1

# data[].attributes.headline
Vad är en sociolekt?                                                                                     Vad är en dialekt?                                                                                                      Vad är ett språk?                                                                                           Vad är en kronolekt?                                                                                    Vad är en idiolekt?                        

# data[].attributes.subject
Vad är en sociolekt?                                                                                     Vad är en dialekt?                                                                                                      Vad är ett språk?                                                                                           Vad är en kronolekt?                                                                                    Vad är en idiolekt?                        

# data[].attributes.body
Detta ska ni ha koll på efter momentets slut.
Ni ska också veta att det kan finnas olika status i olika språkliga variationer.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Igår besökte Jonas Hassen Khemiri Hedemora och Martin Kochgymnasiet, på en inbjudan från eleverna och lärarna. Han är känd som författaren till succéromanen Ett öga rött, och har tidigare gjort ett uppskattat besök på skolan för att svarat på elevernas frågor. Denna gång gällde samma upplägg. Eleverna har under hösten läst och diskuterat Jonas böcker och sedan fått skriv ner sina frågor till honom.

Han inleder föreläsningen med att läsa upp några av frågorna.

- Har du katt? Har du en brun råtta hemma?

Publiken skrattar gott. Det gör Jonas också, men sedan förklarar han att han tycker om den sortens frågor också. För de gör honom nyfiken.

- Det är lite som när jag får hatbrev, förklarar han, och folk skriver att jag är en blattejävel som förstör det svenska språket. Då blir jag ofta nyfiken på personen bakom det.

Historien och ett av dessa hatbrev leder in Khemiri och hans publik på ämnet fördomar och man diskuterar ordet blatte. Vad är egentligen en blatte?

- En utlänning, föreslår någon.

- Någon från Mellanöstern, föreslår någon annan.

Någon klarhet kommer man aldrig riktigt fram till men Jonas kan iallafall förklara själva odets ursprung.

- Det kommer av franskans ord för kackerlacka, berättar han

Det blir en underhållande timme med många skratt men också en del allvar. Jonas Hassen Khemiri pratar om rasism och fördomar. Och om vad språket betyder för vem man är eller vem man blir sedd som.

- Har man inte språket blir man gärna dumförklarad, säger han.

Han berättar om sin pappa som är från Tunisien. Och om hur han ofta under Jonas uppväxt gjorde små fel i svenskan. Han kunde ta fel på om det skulle vara en eller ett, och på om det heter marken eller golvet.

- Min pappa har alltid varit väldigt noga med att jag skulle prata perfekt svenska, säger Jonas. Och det förstod jag inte först. Inte förrän jag såg hur omgivningen reagerade och behandlade honom när han gjorde de här småfelen. Vissa kunde började tala till honom som om han var ett småbarn. Språket är viktigt. Det finns en koppling mellan de ord man använder och den man blir.

Annars är Jonas Hassen Khemiri nu i Berlin på DAAD-stipendium. Och till helgen deltar han i en litteraturfestival i Frankrike. Men det verkade vara med glädje han gjorde den korta visiten i Hedemora.

- Det är kul att komma till en sådan här situation där det först finns ett motstånd, tycker han. Men sedan upplever man att folk blir berörda och att de skrattar. Det blir som en häftig fortsättning på författandet. Det leder liksom vidare.

# data[].attributes.attachment_link.description
Igår besökte Jonas Hassen Khemiri Hedemora och Martin Kochgymnasiet, på en inbjudan från eleverna och lärarna. Han är känd som författaren till succéromanen Ett öga rött, och har tidigare gjort ett uppskattat besök på skolan för att svarat på elevernas frågor. Denna gång gällde samma upplägg.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
I höstas vallfärdade journalister till Mackleanskolan i det skånska Skurup. Orsaken var att rektorn hade lanserat en handlingsplan mot kränkningar, som bland annat gick ut på att svordomar och könsord skulle bestraffas med kvarsittning. Insändarredaktörerna på lokaltidningarna rös av välbehag när debatten briserade i spalterna. Vissa föräldrar tyckte att metoden var nödvändig, däribland skolbusschauffören Susanne Mårtensson vars son Filip går i Mackleanskolan.

- Det här borde ha genomförts långt tidigare. På min buss vet ungarna att jag kastar av dem om de använder sådana ord, säger hon.

Andra menade att idén var befängd och omodern. I en lägenhet vid Österportstorg i Ystad, drygt två mil från Mackleanskolan, satt Bengt Dagrin och läste artiklarna om handlingsplanen. Han blev förbannad. Under de senaste 25 åren har den språkliberale författaren samlat på fula ord. Han kallar sig själv maledictolog - forskare i svordomar - och för ett år sedan publicerades den senaste upplagan av hans livsverk Stora fula ordboken, en ekivok bibel med sammanlagt 15 000 könsord och svordomar.

När jag första gången mejlar och frågar om han vill delta i en diskussion om fula ord i skolmiljö med Skurupsrektorn är svaret korthugget: "Har svårt med personer som har idéer som denna Christin Stigborg. Kan inte tänka mig att det kan bli ett intressant samtal."

Drygt två månader senare träffas de ändå på högstadieskolan i Nils Holgerssons hembygd. Stämningen på Christin Stigborgs kontor är till en början avvaktande. Bengt Dagrin bryter isen genom att överlämna ett exemplar av Stora fula ordboken till skolans bibliotek. Christin Stigborg tackar, och berättar att hon faktiskt har läst delar av den. Sedan börjar hon förklara hur skolledningen fick idén till handlingsplanen.

Christin stigborg: Vi ville skapa en positiv attityd på skolan. Tidigare hade vi en handlingsplan mot klotter som slog väl ut. Vi frågade oss vad vi mer hade för bekymmer. Det kom fram att eleverna säger taskiga och kränkande saker till varandra, något vi inte kan gå med på. Fula ord som används för att kränka hör inte hemma här.

Bengt Dagrin: Men vilka känner sig kränkta? Har ni talat med eleverna? Ta bara ordet hora. Det är ett gammalt ord, besläktat med latinets carus, som betyder 'kär'. I dag använder många tjejer det som vilket tilltalsord som helst, ibland till och med i positiv bemärkelse. Det kan man ju inte se som en kränkning. När ordet tjej, som från början är ett romaniord med betydelsen 'dotter', kom in i Stockholmsslangen vid sekelskiftet 1900 betydde det 'hora' eller 'prostituerad'. Men 30 år senare hade det blivit ett inneord, som betydde 'ung flicka'. Jag kan se att ordet hora är på väg att utvecklas i samma riktning.

Christin: Folk blir sårade av ord. Vi har inte kommit så långt att vi kan kalla folk hora och mena tjej. Tonåringar är ibland osäkra på sig själva. De vågar inte alltid berätta att de blir ledsna. Det är omöjligt att veta vilka som tar åt sig. Därför har vi bestämt att vi sätter gränsen när lärarna uppfattar att elevernas ord skulle kunna såra någon.

Bengt: Men ordens betydelse förändras. Min mormorsmors generation använde inte ordet hej eftersom det var ett ord som man enligt Bibeln hälsade djävulens änglar med. De bibeltrogna såg det som väldigt fult. Det var inte förrän i början av 1900-talet som ungsocialisterna började använda det. Om jag var en bibeltrogen elev hade jag kunnat bli kränkt av det.

Christin: Ordet hej kan vi inte bestraffa.

Bengt: Bestraffningar? Något av det dummaste jag kan tänka mig är reglerna inom fotbollen. Att man får varning när man svär åt sig själv. Det är oerhört korkat av flera anledningar. Svordomar ger lindring åt den frustration man känner på ett helt annat sätt än snälla ord ur vardagsspråket. Man måste tänka lite längre än att orden kan vara kränkande för vissa.

Christin: Min mamma sa alltid järnvägars när hon blev arg. Jag visste precis att det betydde 'helvete'. Det kan man ju säga.

Bengt: Nej. Jag har provat det där, jag körde med filmjölk. Det hjälper inte. Men skriker man fan eller jävlar så lindrar det smärtan när man slagit sig på tummen. Jag håller dock med dig om att man så klart inte ska såra varandra.

Christin: Det gör man ju genom att säga hora eller bög. Man kan använda vilket ord som helst på ett fult sätt.

Bengt: Det är ju inte själva orden som är fula, det är missbruket. Det spelar ingen roll om du säger fan eller liksom stup i kvarten. Det är precis lika illa. Oavsett vilka orden är ska de inte missbrukas.

Christin: Det tror jag faktiskt att vi är rätt överens om.

Bengt: Så långt tillbaka som i den apokryfiska skriften Jesus Syraks vishet, går det att läsa: "Den man som ofta svär begår mycken synd." Där har vi ordet ofta. Men det betyder inte att man fördömer allt svärande. Vidare står det: "Den som svär i onödan skall ej bliva ostraffad, hemsökelse skall drabba hans hus."

Där har vi det igen: "i onödan".

Johan joelsson: Finns det inte en viss uppfostrande underton i den här handlingsplanen?

Christin: Jo, det håller jag med om. Men tyvärr behöver vi vara uppfostrande ibland. I vissa fall kommer elever hit med värderingar som inte överensstämmer med samhällets normer. I samband med att vi införde handlingsplanen skrev vi ett brev till föräldrarna och uppmanade dem att hjälpa oss genom att tänka på språkbruket hemma. Vi vet att det finns föräldrar som säger förfärliga saker till sina barn. Men även de eleverna måste veta att det inte är okej att säga vad som helst.

Johan: Vad har handlingsplanen fått för konsekvenser?

Christin: Eleverna har börjat tänka efter vad de använder för ord när de talar till varandra. Överlag har vi fått en lugnare atmosfär.

Bengt: Det finns skolor som gått till väga på ett annorlunda sätt. I Olofström anordnades ordbål. Man ställde upp en brinnande tunna på skolgården. Sedan fick eleverna skriva ner alla fula ord de kunde, och gå fram och slänga lapparna i tunnan. Rektorn höll tal om att fula ord var en ful vana. Han sade att det tar tre veckor att bli av med en sådan. När jag läste om det frågade jag mig först vilka ord som egentligen stod på de där lapparna. Sedan skulle jag gärna vilja veta var rektorn fick tidsgränsen på tre veckor ifrån.

Christin: Det förstår jag. Barnavårdscentralen säger att ett barn vänjer sig vid en smak efter 21 gånger. Viktväktarna säger att det tar tre veckor att göra sig av med sitt godissug. Det verkar vara en magisk gräns.

Bengt: På en annan skola utdömde lärarna straffen. Ett fult ord resulterade i en gul varningslapp. När man svurit tre gånger fick man rött kort. Då kallades föräldrarna till skolan. Precis så var det för mig när jag hade varit nere på skoltoaletten och klottrat ordet som går att hitta mellan kujonera och kukeliku.

Christin: Var det värre med ordet än att du skrev på väggen?

Bengt: Ja, det var på Karolinska högre allmänna läroverket för gossar. Men vi har inte kommit så mycket längre i dag än när jag gick i skolan för 60 år sedan. Det tycker jag är allvarligt, tråkigt och synd. I det här fallet är jag helt med på resonemanget beträffande kränkningar, men vad jag fortfarande inte kan förstå är hur ni vet att eleverna blir kränkta.

Christin: Det kan vi omöjligt veta. Men vi kan ta diskussionen. Klassföreståndarna känner sina elever väldigt bra, och vet vilka som är lite utanför och tar åt sig.

Johan: Hur många kvarsittningar har ni haft?

Christin: Jag är ansvarig för två enheter på skolan, och vi har haft sex stycken. Först brukar vi ringa föräldrarna. Men vi har haft elever som har fått kvarsittning direkt om de sagt något riktigt allvarligt.

Bengt: Får eleverna sitta i en skamvrå under kvarsittningarna?

Christin: De sitter i helt vanliga klassrum.

Bengt: Jag fick sitta i skamvrån med huvudet riktat mot väggen. Men nu kan man alltså sitta i ett rum och läsa?

Christin: Ibland har vi haft diskussioner om språkbruk.

Johan: I höstas kom det fram att en av era lärare hade kallat sina elever för dumhuvuden.

Christin: Ja. Det får lärarna absolut inte göra.

Johan: Fick läraren kvarsittning?

Christin: De har så långa arbetsdagar ändå. Men vi hade ett samtal om detta. Det ska inte förekomma.

I solgasset på skolgården sitter fem elever runt ett bord. Busschauffören Susannes son, Filip Mårtensson, i 9I är klädd i röd luvtröja och svart mössa. Han håller inte med sin mamma om att kvarsittningar är vad som behövs för att få bukt med att eleverna använder allsköns könsord och svordomar:

- Dagens ungdom är nog lite mer komplicerad än den äldre generationen. Vi kan kalla varandra för kukhuvud utan att någon tar illa upp.

# data[].attributes.attachment_link.description
Den ena samlar kuk-, fitt- och knull-synonymer. Den andra bestraffar könsordsanvändare med kvarsittning. Johan Joelsson sammanförde författaren Bengt Dagrin och rektorn Christin Stigborg för ett samtal om fula ord. I höstas vallfärdade journalister till Mackleanskolan i det skånska Skurup.

# data[].attributes.attachment_link.description
Förolämpningar har varit förbjudna åtminstone sedan 1200-talet. I den Äldre västgötalagen ges flera exempel på brottsliga okvädingsord, som bykkiuhuälp ('hundvalp') och hortutu ('hortuta'). Anklagelser om trolldom, incest, barnamord, snålhet, stöld och feghet i strid betraktades också som förolämpande. Erik Falk har i sin avhandling undersökt verbala förolämpningar i 1630-talets Uppsala.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
GP har tidigare kunnat berätta om hur göteborgskan breder ut sig och knåpade av den anledningen ihop ett minilexikon över 33 ord som bara äkta göteborgare begriper.

Språk förändras ju samtidigt över tid och därför har vi nu snickrat ihop en ordlista som för vissa av er kommer att vara lika naturligt som att handla mjölk på den lokala matbutiken medan orden nedan för andra snarare kommer att vara rena rama grekiskan.

Aboow - Utropsord som liknar "wow, shit, herregud, oj".

Adey Mariam - Vid Maria. Används av eritreaner ungefär som jag lovar vid Gud eller arabiskans walla.

Aight - "Vi ses vid gatuköket på torget klockan nio", "Aight" kan en typisk konversation lyda. Betyder helt enkelt okej, uppfattat.

Aina - Är ett annat ord för farbror blå, det vill säga polisen.

Beckna - Sälja av en vara. Den bestämda formen becknare syftar dock specifikt på en person som säljer knark.

Baelesh - Gratis, kioskägaren på hörnan kan säga det om du kommer på att du glömt av att betala för påsen.

Bajta - Inte att förväxla med göteborgskans bajt som betyder att man är stor. Att bajta någon vill man inte göra, det innebär att man apar efter och härmar någons stil.

Johan Glans försöker i klippet bajta ortenspråk men misslyckas totalt.

Baxa - Att stjäla någonting. "Vem har baxat min moped?".

Bazza/bäzza - Ha sex.

Benäät - Damer, tjejer. "Har du sett benäätsen här inne eller?".

Bre - Kommer från serbokroatiska och betyder ungefär "bror" eller "kompis".

Chisko - Kraftigt överviktig person.

Çok - Betyder mycket på turkiska och används i meningar som çokroligt eller çoknajs, alltså väldigt roligt/bra. Uttalas på ungefär samma sätt som det svenska ordet tjock.

Fågel - En person som inte är den allra vackraste till det yttre, är motsatsen till ordet katt.

Gitta - "Ey, vi gittar härifrån" är en mening i förorten som troligtvis är lika vanlig som "Öh, vi drar härifrån änna" var på 70-talet i Göteborg.

Gäris - Tjejer. Är troligtvis från Stockholmsförorter och har senare spritt sig till förorter runt om i landet.

Göt - Vilken fet göt hon hade innebär "vilken fin rumpa hon hade".

Habba - Dricka alkohol. Om någon undrar om du är habbad vill den veta om du är full.

Haiwan - Arabiskt ord som betyder djur eller odjur. Kan exempelvis användas om någon burdus och högljudd person eller om barn som stökar väldigt mycket "sluta vara sådana haiwan".

Betongliv, ingen inkomst, ingen veckopeng. De chall vår stil bebek, de vill va som han. De chall vår slang, de snackar, men vill va HighWon - Ison och Fille.

Haffla - Kommer ur arabiskan och betyder fest eller att festa.

Hajde - Kom igen, rör på dig.

Harakat - Ett ord som fått ett starkt uppsving den senaste tiden. Ordagrant betyder det rörelse och kanske användas på ett antal olika sätt, bland annat i bemärkelsen "jag måste få något att hända, jag måste göra harakat".

Jalla - Kom igen nu, skynda dig!

Katt - En riktigt snygg person, går att jämföras med ordet puma som haft liknande innebörd av äldre generationer.

Keff - Dålig, kass. Någon eller någonting som är dåligt/suger.

Len - Uttalas "lään". Betyder kompis, kan används som "vad händer len?".

Majmun - En riktig pajas, betyder ordagrant apa på serbokroatiska.

Mäka - När man mäkar på en person så stöter man och raggar på den.

Popo - Ett annat ord för bängen, aina eller farbror blå. Polisen med andra ord.

Rarrare - Person som ogillar dig på grund av ditt ursprung, kommer ur ordet rasist.

Shuno - "Vem e den där shunon?" kanske någon säger i förorten, i innerstaden uttalas samma mening "Vem är den där killen egentligen?".

Suedi - En svensk person, används på ungefär samma sätt som ordet svenne.

Rapduon Mohammed Ali försökte sätta ord på vad många ortenbarn någon gång känt i sina liv - en rotlöshet som grundar sig i att inte vara välkommen i något av lägren. "Här i Sverige e vi svartskallar, invandrare, utländsk, men i mitt hemland blir jag kallad för svensk."

Wahab - Urtypen av en person som inte kan bete sig riktigt lika civiliserat som alla andra människor. "Sluta vara en sån Wahab" är ett typiskt uttryck.

Woria - På sina håll i landet kan man höra någon ropa "Öh, du grabben". I orten, bland personer med somaliska föräldrar krävs bara ett ord för att påkalla uppmärksamhet "Woria". Används till fördel tillsammans med ordet kale i meningen "Woria kale" vilket innebär att du vill att den där grabben ska komma till dig.

Yani - kanske det allra mest användbara ordet på listan. Ordet betyder liksom eller typ och slängs in i var och varannan mening.

Zip-zap - slå till en fotboll snabbt med en utsida följt av en insida för att ta sig förbi motståndaren. Zlatan använde sig av finten i sina yngre dar, mästaren heter Ronaldinho.

# data[].attributes.attachment_link.title
Ortensvenskan - ord direkt från förorten

# data[].attributes.attachment_link.description
Slänger du in ett yani, baelesh eller habba när du snackar med dina polare? Då är chansen stor att du är ifrån förorten. GP har listat ord som är en liten guide till att enklare förstå nysvenskan som frodas i Sveriges förorter.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Jag stannar på divanen i dag, för jag är lite ." Om ni hör en stockholmare uttala ordet sjuk med ett sje-ljud som ligger långt fram i munnen, så är det sannolikt någon ur den övre medelklassen eller överklassen som talar.

Precis som andra stadsdialekter kännetecknas dialekten i Stockholm - stockholmskan - av social variation. I städer finns ett mångfasetterat arbetsliv och näringsliv, som gör att grupper med olika levnadsvillkor och olika ekonomisk och social status bildas. Sociala hierarkier uppstår, och det visar sig bland annat i språkliga skillnader mellan olika samhällsklasser.

De äldsta stockholmarna som finns inspelade är födda på 1860-talet. Redan i dessa tidiga inspelningar hörs två olika varianter av stockholmska tydligt. Ett exempel på det, som fortfarande finns kvar, är just uttalet av sje-ljudet, som i ordet schyst. Stockholmare ur övre medelklass och överklass uttalar det ofta ungefär som i engelskans sheep. Talare ur arbetarklass och medelklass uttalar det i stället längre bak i munnen, närmare tyskans ach-ljud, som i Bach.

Den stockholmska som talas av arbetare har intresserat språkforskarna mycket mer än överklassens stockholmska. Också bland allmänheten, i medierna och i populärkulturen är stockholmska ofta synonymt med något slags arbetarklassnack. Det kan alltså vara på tiden att titta närmare på den "fina" stockholmskan - överklasstockholmskan.

Den stockholmska som talas av överklassen brukar framför allt förknippas med tre uttalsdrag: det nyss nämnda främre uttalet av sje-ljudet, ett mer främre och mer öppet långt a-ljud samt "surrande" långa i- och y-ljud.

Jag har ägnat mig åt att undersöka hur dessa drag används i inspelningar av omkring 130 stockholmare, födda mellan 1862 och 1946 och med olika social bakgrund. Jag har även undersökt uttalet hos några medlemmar av kungafamiljen och familjen Wallenberg. Använder dessa representanter för samhällets allra högsta skikt överklassdragen i sitt tal?

Det visar sig att det främre uttalet av sje-ljudet hänger med under hela perioden 1862-1946. Och främst hörs det hos talare ur övre medelklass och överklass.

Men det är inte alltid som det främre sje-ljudet räknas som ett överklassdrag. Det låter bara förnämt när det kommer före en betonad vokal, som i "schuk" ( sjuk), "schillnader" ( skillnader) och "enerschi" ( energi). I ord som duscha, däremot, alltså när sje-ljudet kommer efter en betonad vokal, uttalar många stockholmare sje-ljudet långt fram i munnen, oavsett vilken social bakgrund de har.

I andra delar av landet, exempelvis i Västerbotten och Norrbotten, är faktiskt främre sje-ljud i ord som sjuk det vanliga uttalet - ett bra exempel på att det inte är uttalet i sig som signalerar regional eller social tillhörighet. När vi tolkar ett främre sje-uttal som "stockholmssnobbigt" eller "västerbottniskt" gör vi det alltid i ett sammanhang där det även finns andra ledtrådar.

Ett annat överklassklingande drag är, som sagt, det mer främre och mer öppna uttalet av det långa a-ljudet. Det låter ungefär som a i finlandssvenskan. Det långa a-ljudet i mat - "maaat" - har i överklasstockholmskan alltså ungefär samma klang som det korta a-ljudet i matt.

Detta uttal är ganska ovanligt i mitt material, men de talare som använder det tillhör mestadels den övre medelklassen eller överklassen. Uttalet bryter av mot standarduttalet, men det står också i kontrast till ett annat uttal, som i stället signalerar arbetarklass: ett mer bakre och slutet a-uttal, som drar åt å-ljudet. Detta uttal kommer in i stockholmskan runt sekelskiftet 1900.

Till sist har vi det överklassiga "surrande" uttalet av långt i-ljud och y-ljud. Detta visar sig vara ett lite nyare drag. Den första talare som använder det i mitt material är en man född 1918. Han tillhör den övre medelklassen. Uttalet är ovanligt och används uteslutande av övre medelklass och överklass.

Det surrande i-ljudet kallas också Lidingö-i, en tydlig signal om dess sociala status. "Lidingö-i" är ett exempel på det som inom sociolingvistiken kallas markör, ett språkligt drag som människor är medvetna om, lägger märke till och kommenterar. Det har blivit ett slags stereotyp, som kan användas för att imitera en viss typ eller grupp. Uttalet finns för övrigt också i göteborgskan, där det också verkar vara ett högstatusuttal. Ny forskning visar dock att det här kan vara på väg att förändras, så att draget inte längre på samma tydliga sätt kopplas till social klasstillhörighet.

Det surrande uttalet förekommer dessutom i ett antal andra dialekter, där det inte främst har med status att göra, utan i stället signalerar regional härkomst. Inom dialektforskningen kallas det uttalet ofta för Viby-i. Det var nämligen i socknen Viby i Närke som det här särskilda i-ljudet först uppmärksammades. (Se även Fredrik Lindströms krönika i Språktidningen 6/14.)

De här tre "överklasstypiska" dragen har språkforskare iakttagit sedan ungefär 60 år tillbaka. Men trots att de är välkända, finns det bara en enda tidigare studie där de har undersökts närmare: språkforskaren Ulla-Britts Kotsinas studie av stockholmskt ungdomsspråk från 1994.

Ulla-Britt Kotsinas undersökte hur dessa uttalsdrag används av ungdomar i två Stockholmsförorter. Förorterna hade olika social prägel: en överklassförort i norr respektive en arbetarklassförort i söder. Precis som i det äldre material som jag har undersökt, används dragen främst av talare ur de högre samhällsklasserna, det vill säga i detta fall ungdomar från norrförorten. Men alla de tre dragen är mycket vanligare i Ulla-Britt Kotsinas nyare material än i de äldre inspelningarna. Särskilt gäller detta det surrande uttalet av i och y, som är väldigt vanligt. Utöver social bakgrund verkar också kön spela in, speciellt i fråga om det mer öppna/främre uttalet av a, som främst används av flickorna (och allra mest hos flickorna i norr).

Oavsett skillnaderna mellan mitt äldre material och Ulla-Britt Kotsinas yngre, så kan vi konstatera att själva uttalsdragen är stabila: det främre sje-ljudet och det mer öppna/främre a-ljudet används av talare födda på 1860-talet och framåt, medan "Lidingö-i" förekommer hos talare födda 1918 och framåt. Båda undersökningarna visar också tydligt att uttalsdragen i första hand används av stockholmare ur de högre samhällsklasserna.

Men i det material som jag har undersökt, ingår ytterst få talare som tillhör den "egentliga" överklassen. Journalisten och författaren Annette Kullenberg har, i sin klassiska bok Överklassen i Sverige från 1974, gett följande definition av denna:

"[Överklassen är] den ledande klass i ett samhälle, vilken äger en oproportionerlig del av ett lands förmögenhet, har oproportionerligt höga inkomster och bidrar med ett oproportionerligt antal medlemmar ur den egna klassen till högre institutioner och beslutsfattande centra i samhället."

Hur talar då stockholmare som tillhör samhällets toppskikt? Det vet vi väldigt lite om - ingen forskare har studerat detta närmare.

Men jag har i alla fall, som ett stickprov, analyserat uttalet hos några medlemmar i två stockholmska elitfamiljer: kungafamiljen och familjen Wallenberg. De är alla mer eller mindre offentliga personer, vilket innebär att de förekommer i medierna och därmed i redan inspelat material, som är fritt fram att analysera.

Kungligheternas språk har varit föremål för en del diskussion. Det verkar exempelvis finnas en ganska spridd uppfattning om att prinsessan Madeleine talar något slags överklasstockholmska, medan kronprinsessan Victoria inte gör det. Det finns också åsikter om att kungen, Carl Gustaf, talar en mer traditionell stockholmska med vissa "folkliga" inslag.

I Madeleines tal finns mycket riktigt flera av överklassdragen. Framför allt använder hon ofta tydligt surrande i- och y-ljud och ibland även ett mer öppet och främre långt a-ljud. Det främre sje-ljudet förekommer däremot inte särskilt ofta i hennes tal.

Victorias tal utmärks i stället av frånvaron av överklassdrag - hon använder i stort sett aldrig surrande i- och y-ljud och inte heller det mer öppna och främre långa a-ljudet. Främre sje-ljud förekommer ibland, men hon använder oftare det bakre uttalet.

Carl Philip har inte framträtt lika mycket i medierna, men när han hösten 2014 gästade tv-programmet Hellenius hörna, hördes inte något av de tre överklassdragen i hans tal. Däremot uttalade han ä och ö öppnare än man gör i standardsvenskan. Detta är ett uttal som de senaste decennierna har spridit sig bland yngre generationer i Stockholmstrakten, såväl som i andra storstadsområden (se även artikel i Språktidningen 3/13). Också hans yngre syster Madeleine använder ofta detta "nyöppna" uttal, medan Victoria däremot håller sig till det mer standardmässiga uttalet.

I fråga om ä-ljudet finns faktiskt tre olika uttal representerade i kungafamiljen: Carl Gustaf använder nämligen ett äldre, mer slutet ä-uttal, där räka och reka låter ungefär på samma sätt. Detta kallas ofta Stockholms-e, och under kungens uppväxt var det ett vanligt uttal bland talare ur alla samhällsklasser. Det var alltså inte alls unikt för arbetarklassens stockholmska, det så kallade ekenssnacket. Men med tanke på kungafamiljens samhällsposition kunde man i och för sig tänka sig att kungens språk skulle sakna regionala särdrag. Det faktum att kungen fortfarande använder "Stockholms-e", kan kanske därför ändå tolkas som ett utslag av folklighet, eller möjligen konservatism, eftersom allt tyder på att det är ett drag på utdöende.

Av de typiska överklassdragen är det endast det främre sje-ljudet som kan höras i Carl Gustafs tal, men inte genomgående; han använder även det bakre uttalet.

Hur ska vi då förstå skillnaderna mellan Victorias och Madeleines uttalsmönster? Med andra ord, hur kan det komma sig att Victoria talar en standardnära medelklasstockholmska medan Madeleines tal har tydliga drag av överklassstockholmska? Det ligger nära till hands att koppla skillnaderna till systrarnas skilda roller och uppgifter.

Victoria är tronarvinge och har många officiella plikter. Hon har sedan barnsben tränats i sin roll som framtida monark. I denna position är det viktigt att hon åtnjuter legitimitet, det vill säga att svenskarna inte ifrågasätter hennes lämplighet som statschef. Madeleine, å sin sida, har långt färre plikter och mycket mindre ansvar än Victoria, och syns i jämförelse väldigt lite i officiella sammanhang och i medierna. I sin mer undanskymda roll behöver Madeleine inte på samma sätt framstå som legitim. Av medierna har Madeleine dessutom ofta tilldelats rollen som glamorös partyprinsessa med stort modeintresse, en roll som också tonar ner maktdimensionen i hennes position.

Ekonomihistorikern Niklas Stenlås framhåller just legitimitet som ett nyckelord för den ekonomiska elitens självbild. För att kunna behålla sin position måste eliten göra positionen legitim. Det innebär exempelvis att de som tillhör eliten gärna på olika sätt framställer sig själva som ordinära personer med båda fötterna på jorden. Skulle de i stället framstå som medlemmar i en mycket liten, priviligierad grupp som innehar höga maktpositioner, riskerar de att förlora sin legitimitet. Därmed skulle de också förlora sin position som elit. Uttalet kan ses som en del i detta "legitimitetsbygge". Att tala på ett sätt som inte sticker ut, kan alltså vara ett sätt att stärka legitimiteten.

Denna beskrivning stämmer även in på kusinerna Jacob och Marcus Wallenberg, bägge födda 1956, företagsledare och två av de ledande medlemmarna i den inflytelserika Wallenbergfamiljen. I Jacob Wallenbergs tal hörs inget av överklassdragen, medan Marcus Wallenberg ibland använder det främre uttalet av sje-ljudet, men däremot inte något av de andra dragen.

Att inte använda språkliga drag som signalerar överklass kan alltså vara ett sätt att tona ner sin makt och sin priviligierade ställning, och i stället försöka framstå som mer vanlig och alldaglig.

Klass har bevisligen betydelse för hur vi talar, men vår sociala klasstillhörighet gör inte att vi per automatik talar på ett visst sätt. Språket är en resurs för många olika sociala handlingar, i många olika sociala sammanhang.

Varför finns det då så lite forskning om överklassens språk? Delvis beror det nog på att högstatusvarianter ofta ligger nära både standardspråket och skriftspråket. Därför ses de också som mindre intressanta ur ett språkligt perspektiv. Men det är knappast hela förklaringen. Det verkar finnas en seglivad tradition att sätta vissa grupper under luppen snarare än andra. Lite förenklat kan man säga att det är långt mer sällsynt att studera överheten och normen än att undersöka marginaliserade grupper och avvikelser från normen. Det gäller också forskningen om stockholmska, där den äldre, traditionella arbetarklasstockholmskan - ekenssnacket - ofta lyfts fram. Ekenssnacket tycks ha fått en speciell status som "den riktiga stockholmskan", den som är mest "äkta" och "genuin", inte minst i populärkulturen.

Det är svårt att tänka sig att överklasstockholmskan någonsin kommer att uppnå denna status. Men det gör den inte mindre relevant att studera.
Jenny Öqvist är forskare vid Dialekt- och folkminnesarkivet i Uppsala, en avdelning inom Institutet för språk och folkminnen.

# data[].attributes.attachment_link.description
Jag stannar på divanen i dag, för jag är lite sjuk." Om ni hör en stockholmare uttala ordet sjuk med ett sje-ljud som ligger långt fram i munnen, så är det sannolikt någon ur den övre medelklassen eller överklassen som talar. Precis som andra stadsdialekter kännetecknas dialekten i Stockholm - stockholmskan - av social variation.

# data[].attributes.headline
Uppgifter om språklig variation - olika lekter

# data[].attributes.subject
Uppgifter om språklig variation - olika lekter

# data[].attributes.body
1. Du gör undersökning om en "språklig variation", ensam/i grupp.
Det kan vara en eller två dialekter och hur de uppfattas, en sociolekt som multietniskt ungdomsspråk, manligt/kvinnligt språk (sexolekt) kopplat till fult språk/sexistiskt språk eller ungdomsspråk-äldres språk (kronolekt). Du bör läsa in dig på ämnet lite och ha en definition på det du ska undersöka.

Metod: Du ska tänka ut frågor och vad du vill ha reda på. Du ska bestämma vem du ska intervjua eller lämna ut enkäter till.  Kvalitativ metod = intervju
Kvantitativ metod = enkät

2. Sedan gör du en muntlig redovisning i grupp/ensam där du med de andra i gruppen presenterar ditt ämnesområde utifrån de artiklar och faktatexter du har läst och dina undersökningars resultat.
Du ska försöka dra slutsatser om:
- talare
- språkbruk
- attityder till dialekten/sociolekten/gruppspråket i olika sammanhang. Du kan använda biblioteket också för att hitta fler källor.
- språkvariationens status

Om ni ska göra enkätundersökning kan den göras i Forms i O365. Då kan ni dela länken med många i skolan.

Presentationen för klassen görs med en Padlet som alla ska kunna redigera. Bjud in er lärare också. Ni kan också lägga in någon filmsnutt eller ljud i er Padlet.

Inför enkätundersökningen
Tänk på att undersöka både vad yngre och äldre tycker i frågan, olika kön t ex

Exempel på frågor i enkätundersökningen:
DIALEKTER
Är det bra med dialekter tycker du?
Varför är ....?
Anses någon dialekt vara finare tycker du?

FULT SPRÅK MANLIGT/KVINNLIGT SPRÅK
Vilka ord får ditt kön höra av kvinnor?
Vilka ord får ditt kön höra av män
I vilka sammanhang använder du fult och sexistiskt språk?

MULTIETNISKT UNGDOMSSPRÅK
Hur ofta använder du ordet...?
Vad betyder det?
När använder du det?
Vad tycker du om...?

OBS! Du ska också läsa någon artikel i ditt ämne och/eller faktatext som du kan hänvisa till och presentera på redovisningen.

2. Vid redovisningenDu ska visa hur språklig variation hänger ihop med talare och kommunikationssituation samt hur språkbruk kan markera avstånd och samhörighet. Du kan ta upp ex från din grupps resultat och redovisningar från den andra gruppen också. Grunda dina reflektioner i fakta och resultat. Använd olika perspektiv (ung-gammal, olika könsidentiteter, olika etniciteter) mot de resultat som framkommit.

# data[].attributes.attachment_link.title
Är vissa dialekter mer populära än andra? - Institutet för språk och folkminnen

# data[].attributes.attachment_link.description
Det är svårt att säga vilka dialekter som är mest populära i dag. Tidigare undersökningar har visat att dialekterna i norra och västra Sverige varit mer omtyckta än de i söder och öster. Men attityder till dialekter kan snabbt förändras, och ingen större undersökning har gjorts på 2000-talet.

# data[].attributes.attachment_link.description
I Språktidningens avdelning Q&A svarar forskare i engelska vid Linnéuniversitetet och Malmö högskola på frågor om engelskt språkbruk. Här har vi samlat alla frågor som besvarats i Språktidningen.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Toleransen för rasistiskt och diskriminerande språk blir allt mindre. Svordomar är lättare att acceptera om de upplevs återspegla verkligheten. Det visar en rapport från brittiska Ofcom.

Ofcom är tillsynsmyndighet för sändningar i bland annat radio och tv i Storbritannien. Myndigheten genomför undersökningar där publikens attityd till svordomar, könsord, rasistiska ord och vulgära gester studeras. I den senaste undersökningen - som är den första på sex år - analyseras attityder till 144 ord och sex gester.

Toleransen för ord som diskriminerar eller är rasistiska har aldrig varit så låg som i dag. Publiken har allt mindre överseende med ord som av olika skäl kan uppfattas som kränkande. Samtidigt har sammanhanget stor betydelse. Ordet nigger väcker mindre känslor när det förekommer i ett avsnitt av komediserien Pang i bygget från 1970-talet och när dessutom tittarna varnats för språket.

Rasistiska ord väcker starkare känslor än svordomar. Könsord har ungefär samma laddning som de mest kraftfulla svordomarna.

Mest känsligt är det när svordomar, rasistiska uttryck, könsord eller liknande förekommer i program som sänds före klockan 21. En förmildrande omständighet kan vara om de kontroversiella orden upplevs återspegla verkligheten. Då är toleransen större än när orden enligt publiken används omotiverat. Även direktsändning var en förmildrande omständighet.

Fult språk ansågs i regel vara mer problematiskt i radio än i tv. Förklaringen tros vara att radio betraktas som mer intimt än tv. Dessutom är det fler som har på radion medan de ägnar sig åt annat. Därmed finns det också mindre beredskap för att till exempel se till så att barn slipper höra fult språk.
Anders
Foto: Istockphoto

# data[].attributes.attachment_link.description
Toleransen för rasistiskt och diskriminerande språk blir allt mindre. Svordomar är lättare att acceptera om de upplevs återspegla verkligheten. Det visar en rapport från brittiska Ofcom. Ofcom är tillsynsmyndighet för sändningar i bland annat radio och tv i Storbritannien. Myndigheten genomför undersökningar där publikens attityd till svordomar, könsord, rasistiska ord och vulgära gester studeras.

# data[].attributes.body
E
Eleven kan göra enkla reflektioner över hur språklig variation hänger samman med talare och kommunikationssituation samt ge exempel på hur språk och språkbruk kan markera avstånd och samhörighet.

Dessutom resonerar eleven översiktligt om attityder till någon form av språklig variation.

För sva:
Eleven kan göra enkla reflektioner över hur språklig variation hänger samman med talare, syfte och kommunikationssituation samt hur språk i olika situationer kan ha olika status. Eleven ger också exempel på språkliga drag som är typiska för tal- och skriftspråk. Dessutom kan eleven översiktligt redogöra för likheter och skillnader mellan svenska och sitt eget modersmål. Eleven kan göra enkla reflektioner över sin egen språkanvändning samt kan med viss säkerhet använda olika strategier för att utveckla sitt eget lärande.

C
Eleven kan göra välgrundade reflektioner över hur språklig variation hänger samman med talare och kommunikationssituation samt ge exempel på och diskutera hur språk och språkbruk kan markera avstånd och  samhörighet.

Dessutom resonerar eleven översiktligt, utifrån några olika perspektiv, om attityder till några olika former av språklig variation.

För sva:
Eleven kan göra välgrundade reflektioner över hur språklig variation hänger samman med talare, syfte och kommunikationssituation samt hur språk i olika situationer kan ha olika status. Eleven ger också exempel på språkliga drag som är typiska för tal- och skriftspråk. Dessutom kan eleven utförligt redogöra för likheter och skillnader mellan svenska och sitt eget modersmål. Eleven kan göra välgrundade reflektioner över sin egen språkanvändning samt kan med viss säkerhet använda olika strategier för att utveckla sitt eget lärande.

A
Eleven kan göra välgrundade och nyanserade reflektioner över hur språklig variation hänger samman med talare  och kommunikationssituation samt ge exempel på och nyanserat diskutera hur språk och språkbruk kan markera avstånd och samhörighet.

Dessutom resonerar eleven utförligt, utifrån flera olika perspektiv, om attityder till flera olika former av språklig variation.

För sva:
Eleven kan göra välgrundade och nyanserade reflektioner över hur språklig variation hänger samman med talare, syfte och kommunikationssituation samt hur språk i olika situationer kan ha olika status. Eleven ger också exempel på språkliga drag som är typiska för tal- och skriftspråk. Dessutom kan eleven utförligt och nyanserat redogöra för likheter och skillnader mellan svenska och sitt eget modersmål. Eleven kan göra välgrundade och nyanserade reflektioner över sin egen språkanvändning samt kan med säkerhet använda olika strategier för att utveckla sitt eget lärande. Dessa använder eleven också för att dra slutsatser om hur språk används.

# data[].attributes.body
Multietniskt ungdomsspråk
Hussein och Hindaui
Emelie P och Julia M

Manligt/kvinnligt språk

Fult språk och sexistiskt språk
Rashel och Herman

Dialekter
Emelie J dialekter finlandssvenska
Amanda dialekter
Mohammad R och Vasse dialekter gotländska och skånska
Mohammad S och Mariana dialekter
Emil och Linus dialekter
Isac finlandssvenska
Hanna W

Kronolekt
Emelie F

# data[].attributes.attachment_link.description
ungdomsspråk, sammanfattande benämning på det samtalsspråk som används av ungdomar i tonåren, framför allt i samtal med jämnåriga. Det svenska ungdomsspråket innefattar många ganska skiftande varianter, vilket bl.a. hänger samman med den åldersbetingade utvecklingen. En nittonåring besitter vanligen ett större ordförråd, en större stilistisk behärskning och även i övrigt ett mer vuxet språk än en trettonåring.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Sveriges Television AB, Stockholm, Sweden

# data[].attributes.attachment_link.description
Streama svenska program från tv:s början fram till 2000-talet. Gör en nostalgisk resa genom tv-historien bland barnprogram, kriminalserier, humorprogram och dokumentärer. Titlar i Öppet arkivs utbud speglar sin tids språkbruk, värderingar och historiska sammanhang.