# data[].attributes.body
Insekter har utviklet et utall metoder for å forsvare seg mot å bli spist. Omfatter alt fra å smake vondt, være giftige, kamuflere seg eller late som de er farlige.
Kamuflasje-->
De som ikke har smertefulle stikk, er giftige eller smaker vondt, benytter ofte kamuflasje som forsvarsteknikk. En sommerfugllarve kan se ut som en tørr pinne og er på den måten vanskelig å skille fra vegetasjonen den sitter i. Mange insekter har farger og mønster som gjør dem vanskelig å oppdage i vegetasjonen.
Giftig eller smake vondt-->
Noen insekter lagrer giftstoffer fra planter de spiser i kroppen og blir giftige på den måten. Insekter som forsvarer seg ved å være giftige eller smake vondt, behøver ikke gjemme seg og er ofte synlige med sterke, klare farger.
Late som er farlige-->
De framtredende flekkene enkelte sommerfugler har på vingene, kalles øyeflekker og er snarlike øynene til et større dyr. Hvis sommerfuglen blir overraska av en fugl, kan den slå vingene ut og distrahere fuglen. Blomsterfluer bruker en annen strategi og later som de er insekter med stikkebrodd.
Late som en er død-->
Fordi mange dyr spiser bare levende mat og vil ikke røre døde insekter, kan noen insekter utnytte dette og legger seg ned på ryggen og later som de er døde hvis de merker at det er større dyr i nærheten. Spesielt utbredt hos biller.

# data[].attributes.body
Skjer gradvis. Larvene hos insektene med ufullstendig  forvandling kalles nymfer. Det er store forskjeller på en voksen øyenstikker og nymfen dens, men det går likevel an å se at en øyenstikkernymfe skal bli et insekt med vinger. Nymfen skifter hud flere ganger, og for hver gang ligner den litt mer på den voksne insektet.
En øyenstikker forvandling til et insekt som lever i luft istedet for i vann skjer ganske raskt. Når larven er ferdig utvokst, noe som kan ta flere år, kryper den opp på et strå eller lignende. I løpet av kort tid tørker det siste larveskinnet og sprekker. Det voksne insektet kommer ut og blir sittende til det har tørka vingene før det flyr avgårde.

# data[].attributes.body
Insekter som har et puppestadium. Alle insekter har et larvestadium.
Når tiden er inne for larven til å gå inn i puppestadiet, vil larven bli tørr og hard utenpå. Innenfor blir hele organismen helt forvandlet før puppen sprekker, og det voksne insektet kommer ut. Insekter med fullstendig forvandling (metamorfose), er det voksne insektet og larven helt forskjellige. Den mest kjente er sommerfuglen.
Når larven hos en sommerfugl har spist nok, legger den en festetråd til en plante, en vegg, et tre eller lignende. Dette kan ta flere uker. Sommerfuglpupper er gjerne kamuflert til å se ut som tørre plantedeler og er derfor ikke så lette å få øye på.

# data[].attributes.body
Delt i tre hovedsegmenter;
hode, bryst og bakkropp.
Hodet-->
Munndeler og antenner. Antennene er sanseorganer og kan være korte som hos ei marihøne eller lange som hos rovbillen. Lever på "alt mulig". Planteetere, avfallsetere, rovdyr og snyltere.
Munndelene er tilpassa maten de spiser. Mange insekter har fasettøyne, som er sammensatt av flere øyne som ser det samme, men fra litt forskjellig vinkel i hver fasett. Som gjør at insektene med store fasettøyne er veldig gode på å oppdage bevegelser og vurdere hastigheten til det som beveger seg. Punktøyer oppfatter lysmengden og kan oppdage dyr som kaster skygge.
Bryst-->
Her er de tre beinparene og vingene festa. Insektbeina varier også mye alt etter hvordan insektet lever. Hodelus har for eksempel klør den kan holde seg fast i håret med, mens en løpebille, som er et rovinsekt, har lange kraftige bein. Den løper etter byttet sitt og fanger det.
De fleste insekter har to par vinger, men hos fluer og mygg er det ene paret omdannet til køller som hjelper dem med stabiliteten. Ikke alle insekter har utviklet vingene, eks hodelus, et vingeløst insekt.
Bakkropp-->
Kan ha stikkebrodder (veps, bier og humler). Eller andre utvekster som tjener andre formål.
Formeringsorganer sitter på bakkroppen, og noen insekthunner har lange eggleggingsrør som brukes for eks til å legge egg inni barken på trær.

# data[].attributes.body
Finnes på alle kontinenter i verden og i alle miljøer, bortsett fra i saltvann. Som gruppe er insektene veldig vellykkede, og mange av dem har eksistert nesten uendra i mange millioner år.
En mangfoldig og artsrik dyregruppe. Har de mest utrolige løsninger på de utfordringene miljøet gir de.
Munndeler og det ytre skallet har blitt forma av utviklingen til et utall fasonger og og farger. Noe av suksessen skyldes nok at de er små. De kan leve oppi blomster, i pelsen til dyr og i små dammer av ferskvann. Kort livssyklus, men kan legge mange egg. Derfor blir den genetiske variasjonen stor,og utviklingen av nye trekk hos ei gruppe kan skje fort. Tilpasser seg raskt nye livsmiljøer. Felles for alle insekter er at de har larvestadier, tredelt kropp og seks bein. De fleste har også to par vinger.

# data[].attributes.body
Noen insekter kan være avhengige av visse type planter. I mange tilfeller er også planten avhengig av insektet.
De fleste av smådyrene tilhører de virvelløse dyrene. Insekter, edderkoppdyr og snegler har for eksempel ikke noe indre skjelett (virvler), men ofte et hardt ytre skall som beskytter myke kroppsdeler.

# data[].attributes.body
Kjeveløse fisk-->
Mest primitive gruppa virveldyr. Består av niøyer og slimåler. Kjeveløs fisk suger seg fast i levende byttedyr med munnen. Munnen består av ei rund sugeskive og ei raspetunge. Nervesystem, fordøyelse og sanser er også veldig primitive hos denne gruppa fisk.
Bruskfisk-->
Haiene og skatene er bruskfisker. Deres skjelett er ikke forbeina som hos andre virveldyr.
Beinfisk--> Har forbeina skjelett og svømmeblære. Svømmeblæra er fylt med gass. Gassinnholdet kan reguleres slik at fisken kan tilpasse tyngden sin, og unngå å flyte opp eller synke.
Amfibier-->
Har larvene sine i vann, men de fleste har det voksne stadiet på land. Mange amfibier er avhengig av å være i fuktige miljøer også som voksne landlevende dyr.
Krypdyr-->
Eller reptilene, har gjort seg i stor grad uavhengig av vann. Krypdyr kan leve på veldig tørre steder, og mange av dem har tykk, skjellaktig hud som hindrer uttørking. De første krypdyrene utviklet seg for ca. 300 millioner år siden. De store dinosaurene tilhørte krypdyrene.
Fugler-->
Utviklet seg fra små øgler (krypdyr) med fjær. Det eldste fugleskjelettet vi kjenner, er 150 millioner år gammelt og hadde tenner istedenfor nebb, slik dagens fugler har. Fuglenes nærmeste slektninger er krokodillene som har holdt seg noenlunde uendra i 85 millioner år. Fugler har yngelpleie-de tar seg av ungene sine. Som resulterer i at de kan ikke ha så mange avkom, men sjansen for at avkommet overlever, øker.
Pattedyr-->
Omfatter så forskjellige dyr som smågnagere og blåhvaler. Det som er felles for denne gruppa, er at de føder levende unger, og at moren produserer melk til ungene i spesialiserte kjertler. En eller begge foreldre passer på avkommet. Landlevende pattedyr har beina under kroppen istedenfor på siden. Dette gjør at de kan bevege seg raskt. De er jevnvarme (varmblodige). Kroppstemperaturen holdes på et visst nivå uavhengig av temperaturen i omgivelsene. Dette resulterer i at de trenger mye energi, men også muligheter til å bevege seg raskt uansett om det er kaldt i lufta. Amfibier og krypdyr som har samme temperatur som omgivelsene, får vanskelig for å bevege seg når temperaturen synker.
Den viktigste forskjellen mellom pattedyr og de andre klassene av virveldyr er at hjernen er mye større i forhold til kroppsstørrelsen enn hos andre dyr.

# data[].attributes.body
Et slags mellomledd her siden de har larvestadium som puster med gjeller i vann, mens de voksene puster med lunger. Amfibiene utviklet seg mest sannsynlig fra ei gruppe kvastfinnefisk som levde i ferskvann.
Før dinosaurenes tidsalder var det en periode da jorda var dominert av amfibier.

# data[].attributes.body
Virveldyrene deles inn i sju klasser. Trekk som nervesystemet, kretsløp, ekskresjonssmystem og sanser, blir organismene mer og mer komplekse oppover i utviklingen.

# data[].attributes.body
Av dyrelivet var helt avhengig av plantenes oksygenproduksjon og produksjon av næring. Dyrelivet var lenge begrenset til havet, men etter at plantene inntok landjorda, kom dyrene etterhvert opp på land.
Amfibiene kan leve både på land og i vann og representerer en overgang fra liv i vann til liv på land. De aller fleste dyrearter som har levd på jorda, er utdødd.