# data[].attributes.attachment_link.description
Create a new document and edit with others at the same time -- from your computer, phone or tablet. Get stuff done with or without an internet connection. Use Docs to edit Word files. Free from Google.

# data[].attributes.body
https://www.google.no/search?

# data[].attributes.body
https://www.google.no/search?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Isen i Arktis smelter faretruende raskt.

Ikke siden satellittmålinger av isen i områdene rundt Nordpolen startet i 1979, er det målt lavere ismengder enn akkurat nå. Forskerne mener situasjonen er ute av kontroll. Det er i de arktiske områdene at resultatet av endringer i jordas temperatur oppdages først.
- Jorda er blitt varmere. Det er det ingen tvil om. Vi kan snakke om naturlige variasjoner, men det er blitt varmere. Status er at det er veldig lite is.,sier meteorolog ved Vervarslinga for Nord-Norge, Trond Robertsen, til Dagbladet.
Ifølge NASA og den føderale amerikanske forskningsetaten (NOAA) lå gjennomsnittstemperaturen på jorda i 2016 1,1 grad over nivået på slutten av 1800-tallet. Temperaturøkningen i Arktis har vært omtrent det dobbelte.
I perioden mellom 1981 og 2010 forsvant nærmere én million kvadratkilometer is på Nordpolen.
Enorme ismengder har smeltet

Ifølge FNs klimapanel (IPCC) er mesteparten av økningen siden 1950-tallet høyst sannsynlig menneskeskapt, i hovedsak som følge av utslipp av CO2 og andre klimagasser fra forbrenning av kull, olje og gass, avskoging, landbruk og industriprosesser.

- Det tiner opp i størrelsesorden ti centimeter per år. Det er en rasende hastighet for denne horisonten i permafrosten, mellom det som er frossent og det som ikke er frossent. Det tiner mye raskere på havbunnen enn på land, sier professor i biogeokjemi ved Stockholms universitet, Örjan Gustafsson, til Aftonbladet.

Dolt under ytan - gasen som är en tickande bomb. Polarforskaren Örjan Gustafsson @Stockholms_univ berättar om den metan som ligger lagrad i permafrosten i #Arktis https://t.co/1mq09Q3p59
- SvenskPolarforskning (@polarforskning) 15. mai 2018

En tikkende bombe

- Vi bør være veldig urolige og jobbe veldig hardt for for å redusere utslippene av metan. Klimaet bryr seg ikke om de er trigget av naturlige utslipp eller fra et kullkraftverk. Prosessen er i gang. Det finnes et potensial og en risiko for at det kan øke ettersom det finnes veldig mye organisk materiale rundt Arktis, både i havbunnen og på land, advarer Örjan Gustafsson.
Professoren beskriver utviklingen under havbunnen i Arktis som en tikkende bombe. Når permafrosten tiner slippes det ut metangass som bidrar til å forverre og eskalere klimaendringene som på sikt kan sette hele planeten i fare.

Fakta om globale klimaendringer

Les også: Studie: Varmere Arktis bremser nordamerikanske avlinger

Average Antarctic sea ice extent for April 2018 = 6.01million km2, 10% greater than same month last year (though that was a near record low for April) but still 12% below 30yr average from satellite data. More sea ice in Amundsen Sea this year, but less in Weddell Sea, map @NSIDC pic.twitter.com/PV4lQihC8Y
- The Antarctic Report (@AntarcticReport) 5. mai 2018

Stigende havnivå, tørke og flom

Endringene i klimaet ventes å bli kraftigere i løpet av de neste tiårene.
Forskere har lenge advart om at økende temperatur på jorda fører til stigende havnivå, nye nedbørsmønstre, tørke, flom og utryddelse av arter. Bebodde områder risikerer å bli oversvømmet, og verdens matproduksjon kan bli truet.

FNs bærekraftsmål 2015-2030:

Dersom det kommer en varm sommer etter årets rekordvarme vinter i Arktis, kan issmeltingen slå alle tidligere rekorder.

- Vi ligger på eller veldig nær det laveste nivået som er målt, sier Kim Holmén ved Norsk Polarinstitutt til NTB.

Les også: Sårbar is i Arktis etter varmerekord

News that went largely unnoticed at the beginning of the month: The dramatic decline of Bering Sea ice https://t.co/SXUcWMUVdu Viz by @ZLabe , based on @NSIDC data. Another reminder that #ClimateChange is not incremental - and our reaction to it should not be, either #StepUp2018 pic.twitter.com/VdaeoRjmnA
- UN Climate Change (@UNFCCC) 13. mai 2018
(Kilde: NTB)
Ond sirkel: - Klimaet er ute av likevekt

Den minkende isen inngår i en ond sirkel som bidrar til å løfte temperaturen i Arktis ytterligere. Årsaken er at åpent hav reflekterer mindre sollys enn hvit snø og is. Når isen krymper, varmes havet raskere opp av sola. Arktis er et av områdene hvor oppvarmingen går raskest.

- Endringene i Arktis er et signal om at klimaet er ute av likevekt. Men konsekvensene for mennesker blir større andre steder i verden, sier professor Tore Furevik, leder for Bjerknessenteret for klimaforskning i Bergen, ifølge NTB.

Les også: Oppvarming i Arktis kan koste dyrt

The rejuvenation of Arctic sea ice is not good news. Given the uncertainty in measurements, NSIDC considers 2016 and 2018 as tying for lowest April Arctic sea ice extent on record.https://t.co/2K1ptzMxvA pic.twitter.com/LdP0Cac4WV
- Val. Masson-Delmotte (@valmasdel) 14. mai 2018

# data[].attributes.attachment_link.title
Forskere slår alarm om issmelting i Arktis: - Skjer i rasende hastighet

# data[].attributes.attachment_link.description
Isen i Arktis smelter faretruende raskt. Ikke siden satellittmålinger av isen i områdene rundt Nordpolen startet i 1979, er det målt lavere ismengder enn akkurat nå. Forskerne mener situasjonen er ute av kontroll. Det er i de arktiske områdene at resultatet av endringer i jordas temperatur oppdages først.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Polhavet er omtrent like stort som Det antarktiske kontinent og har noenlunde lik beliggenhet i forhold til selve polen. Havet har en sterkt regulerende virkning på klimaet, dels gjennom varmeutveksling med luften, dels gjennom tilførsel av fuktighet, noe som gir mer skyer og tåke. Både skyer og vanndamp skjermer mot varmetap ved utstråling. Dette er medvirkende til at et tykkere lag av troposfæren over Arktis er mer enn 10 °C varmere enn et tilsvarende sjikt over Antarktis. Klimaet her nord er også langt mer komplisert, ikke minst på grunn av påvirkning fra kontinenter og havstrømmer. Polhavet tilføres vann gjennom elver og nedbør, derfor blir det atskillig isdannelse. Det tilføres mye varme gjennom Den norske atlanterhavsstrømmen og dens forgreninger mot nord og øst. Et mindre tilsig kommer gjennom Beringstredet.

Fordampningen i Polhavet er liten, og det blir et stort vannoverskudd som i det vesentlige føres vekk med Østgrønlandstrømmen, noe også gjennom Davisstredet. Isens utbredelse er gjerne størst i mars, minst i august-september, noe som setter preg både på temperatur og nedbør. Det er store forskjeller mellom de enkelte år. Økt ismengde i atlanterhavssektoren faller ikke sjelden sammen med minsket is på stillehavssiden. Hele Arktis hjemsøkes iblant av aktive lavtrykk og fronter, noe som gir variabelt vær selv i den sentrale delen, og som bidrar til sterk luftutveksling med den tempererte sone.

Det er naturlig å skjelne mellom 4 klimaområder: Polhavet, hvor klimaet delvis blir styrt av en høytrykksrygg mellom nordlige Canada og Øst-Sibir som er best utviklet om våren. Herskende luftstrømmer går fra Sibir mot Svalbard og Grønland. Langs nordkysten av Canada og Alaska blåser det fra en retning mellom nord og øst. Middeltemperaturen for februar går ned mot −40 °C nord for Grønland og på øyene lenger vest og ca. −20 °C nærmere Beringstredet og ved Spitsbergen. Middeltemperaturen for juli, som er varmeste måned, ligger nær eller litt under 0 °C i hele den sentrale delen, men går opp i noen få varmegrader nærmere kystene. Om vinteren ligger det oftest en bakkeinversjon (temperaturstigning med høyden) over isen, temperaturen stiger oppover mot luftlag der strålingstapet er mindre, og utvekslingen med den tempererte sone går lettere. Med stigende overflatetemperatur utover sommeren blir det et blandingslag nederst, mens den sterke solstrålingen vedlikeholder relativt høy temperatur lenger oppe. Inversjonen finnes i noen hundre, kanskje opp til 1000 m o.h., og danner et lokk over et lag som etter hvert blir fylt med vanndamp fra smeltende is og snø. Her dannes det tåke eller tåkeskyer, ofte med litt yr eller sludd. Moderat vind, tåke og gråvær er typisk for sommeren. Snødekket, som har vokst raskt fra september til desember, er gjerne smeltet i august. Det faller mest nedbør sommer og tidlig høst. Årsmidlet kan anslås til 150 mm, mindre i den amerikanske sektoren. Våren har lite skyer, tåke og nedbør.

# data[].attributes.attachment_link.description
Polhavet er omtrent like stort som Det antarktiske kontinent og har noenlunde lik beliggenhet i forhold til selve polen. Havet har en sterkt regulerende virkning på klimaet, dels gjennom varmeutveksling med luften, dels gjennom tilførsel av fuktighet, noe som gir mer skyer og tåke. Både skyer og vanndamp skjermer mot varmetap ved utstråling.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Sjøisutbredelsen i Arktis for september 2018 var 4,71 millioner kvadratkilometer (gjennomsnitt for måneden). Dette er 2,5 millioner kvadratkilometer eller 35 prosent under normalen for årene 1979-1988. Utbredelsen i september 2018 er den sjette laveste som er målt siden satellittmålingene begynte i 1979, og likt med nivået i 2008.

Utbredelsen av sjøis var rekordlav i januar og februar i år, og holdt seg på et lavt nivå ut mai, skriver amerikanske National Snow & Ice Data Center (NSIDC). Imidlertid bidro mindre ekstreme værforhold i sommermånedene til at utbredelsen av is i september ikke endte på rekordlavt nivå.

Rekordlavt i 2012

Den minste utbredelsen som er målt var i 2012, med 3,57 millioner kvadratkilometer. Klimaforskerne pekte på sammensatte årsaker til smelterekorden i 2012. Sammenhengen med et varmere klima er klar. Høyere temperatur skaper økt smelting, som setter i gang en selvforsterkende prosess. I tillegg kom andre, mer indirekte årsaker til 2012-rekorden: Havstrømmene inn i Polhavet var sterkere og varmere enn normalt. Videre drev lavtrykk mellom Grønland og Island mye varme fra sørlige strøk nordover, og vinder langs Grønland dyttet sjøis sørover.

Årene 2013-2018 har ikke vært preget av spesielle værforhold som dette, men issmeltingen har likevel vært høy og i tråd med den langsiktige trenden med mindre havis i Arktis.

Utbredelsen av sjøis i Arktis i september 2018. 30-års gjennomsnitt for 1981-2010 er markert med rødt. (Illustrasjon: NASA's Scientific Visualization Studio).

Utbredelsen av is i Arktis har minket med 12,8 prosent per tiår siden målingene begynte, ifølge NSIDC.

Klimaforskere fra Bjerknessenteret har funnet at vinterisdekket aldri har vært mindre, og at endringene aldri har skjedd raskere enn nå. Barentshavet blir sannsynligvis isfritt en gang mellom 2061 og 2088.

Undersøker koblinger til ekstremvær

Økende smelting av sjøis i Arktis bidrar til en forsterkende virkning gjennom is-albedoeffekten, men det finnes også dempende virkninger når sjøisen smelter. Økning i havnivået skjer gjennom smelting av breer og innlandsis på Grønland og i Antarktis, men endres ikke av at sjøisen smelter.

Forskere undersøker også andre effekter, blant annet på vinder og værforhold. Enkelte forskere mener det er koblinger mellom temperaturstigning i nordområdene og perioder med ekstrem kulde og hete i Nord-Amerika og Europa.

Hovedkilde: National Snow & Ice Data Center

# data[].attributes.attachment_link.title
Havis og issmelting i Arktis - Klimavakten - Energi og Klima

# data[].attributes.attachment_link.description
Sjøisutbredelsen i Arktis for september 2018 var 4,71 millioner kvadratkilometer (gjennomsnitt for måneden). Dette er 2,5 millioner kvadratkilometer eller 35 prosent under normalen for årene 1979-1988. Utbredelsen i september 2018 er den sjette laveste som er målt siden satellittmålingene begynte i 1979, og likt med nivået i 2008.

# data[].attributes.attachment_link.title
Klimaendringer i Arktis: status og framtid

# data[].attributes.attachment_link.description
Oppvarmingen i Arktis skjer omtrent dobbelt så fort som det globale gjennomsnittet. Dette skjer i stor grad på grunn av at smelting av snø og is gir en mørkere overflate og dermed økt opptak av solenergi i disse områdene [tooltip id={albedo}](albedoeffekten)[/tooltip]. Denne betydelige regionale oppvarmingen fører til stadig mindre havis, smelting av isbreer og innlandsisen på Grønland.