# data[].attributes.attachment_link.title
ДСТУ 3276 посуд сталевий емальований

# data[].attributes.attachment_link.title
ЛБ силікати 4.3 2 год

# data[].attributes.attachment_link.title
ЛАБ цегла та плитка керамічні для практики

# data[].attributes.attachment_link.title
пластичні маси

# data[].attributes.attachment_link.title
Текст ДСТУ 2437-94 Вироби із пластмас. Дефекти. Терміни та визначення

# data[].attributes.attachment_link.title
ДСТУ ISO 22715_2019 Косметична продукція Пакування та маркування

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
. Вступ; 2. Споживчі властивості керамічних товарів; 3. Чинники формування споживчих властивостей і асортименту керамічних товарів; 4. Сировина для виготовлення керамічних товарів; 5. Фарфор; 6. Напівфарфор; 7. Фальянс; 8. Майоліка; 9. Гончарні вироби; 10. Список використаних джерел інформації.

Відображення документу є орієнтовним і призначене для ознайомлення із змістом, та може відрізнятися від вигляду завантаженого документу. Щоб завантажити документ, прогорніть сторінку до кінця

Опис презентації окремими слайдами:

Зверніть увагу, свідоцтва знаходяться в Вашому особистому кабінеті в розділі "Досягнення"

# data[].attributes.attachment_link.title
Презентація На тему: "Споживчі властивості керамічних товарів"

# data[].attributes.attachment_link.description
Вступ; 2. Споживчі властивості керамічних товарів; 3. Чинники формування споживчих властивостей і асортименту керамічних товарів; 4. Сировина для виготовлення керамічних товарів; 5. Фарфор; 6. Напівфарфор; 7. Фальянс; 8. Майоліка; 9. Гончарні вироби; 10. Список використаних джерел інформації. Відображення документу є орієнтовним і призначене для ознайомлення із змістом, та може відрізнятися від вигляду завантаженого документу.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
товарознавство

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
непродовольчих

# data[].attributes.attachment_link.title
Презентація на тему "Загальні відомості про ювелірні товари " з предмету "Товарознавство непродовольчих товарів"

# data[].attributes.attachment_link.description
До ювелірних товарів (від голл. juweell - дорогоцінний камінь) відносять вироби виготовлені з дорогоцінних металів і каменів, а також з деяких інших матеріалів високомистецької обробки. Матеріали є одним з факторів, що впливають на формування споживчих властивостей і якості ювелірних товарів.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Загальні відомості про ювелірні товари

Ювелірне мистецтво - один з найдавніших і широко розповсюджених видів декоративно - прикладного мистецтва. В ньому знаходить втілення властиве людині прагнення до краси. Ювелірні вироби - предмети прикраси і побуту зі шляхетних металів у сполученні з дорогоцінними, напівкоштовними каменями, а також художніх виробів з недорогоцінних матеріалів, виконаних з великою майстерністю відповідальних високим естетичним вимогам.

Для ювелірного мистецтва характерне тонке розуміння особливостей матеріалу, уміле виявлення його декоративних властивостей і висока майстерність художнього виконання. Майстри-ювеліри прагнуть до того, щоб ожив камінь, заграв метал, заблищало скло.

Ювелірне мистецтво виникло ще в глибоку давнину. В 7 столітті до нашої ери у Стародавній Греції зародилося мистецтво гліптики - різьби по каменю (геми). В Стародавньому Римі великою популярністю користувалися різноманітні вироби з дорогоцінними каменями.

Золото і срібло здавна використовували у всіх видах давньоруського мистецтва. У Росії в 11-13 століттях ювеліри Києва і Новгорода з великою майстерністю обробляли створені природою різні кольорові камені.
Особливо славився виробами з дорогоцінних металів (золота і срібла)
Великий Новгород, звідки це мистецтво потім перейшло у Великий Устюг і
Тотьму (Вологодська область).

За указом Петра 1 у грудні 1725 року в Петергофі було створено в
Росії гранильная фабрика. В 1726 році в Єкатеринбурзі була побудована шліфувальна фабрика, яка виготовляла цінні каменерізні вироби. В
1787 р побудували Коливано-Воскресенський шліфувальний завод, а кілька пізніше поблизу Єкатеринбурга - мармуровий завод. На цих заводах перероблялися місцеві декоративні яшма і мармур.

У другій половині 19 і початку 20 в особливо виділялося ювелірна справа фірми Фаберже, заснованої в Петербурзі в 1848 році. Ця фірма об'єднала багато невеликі ювелірні майстерні. З великою майстерністю і різними способами оброблялися оправи з золота і срібла, виготовлялися вироби з каменю без оправ і ін.

За останні роки значно збільшився випуск ювелірних виробів, розширився їх асортимент, покращилася якість і художнє оформлення.
На багатьох ювелірних заводах країни впроваджена лазерна техніка, що забезпечує якісне зварювання, різання і свердління дорогоцінних металів, збільшився випуск ювелірних виробів з алмазним гравіруванням, черню, емаллю, рельєфним малюнком.

Шедеври, створені геніальними майстрами - ювелірами всіх часів, - вироби з золота з діамантами, смарагдами, рубінами, сапфірами, перлами, золотий і срібний посуд - прикрашають кращі музеї світу.

Ювелірне мистецтво є одним з найдавніших

і широко розповсюджених видів декоративно-прикладного мистецтва у якому знаходить втілення прагнення до краси, що властиве людині. Ювелірні вироби (від голл. juweell - дорогоцінний камінь) - це прикраси і предмети побуту, що виготовлені зі шляхетних металів у сполученні з дорогоцінними, напівкоштовними каменями, а також художні вироби з недорогоцінних матеріалів, виконані з великою майстерністю. Для ювелірного мистецтва характерне тонке розуміння фізичних властивостей матеріалу. Майстри-ювеліри прагнуть до того, щоб ожив камінь, заграв метал, заблищало скло.

Ювелірне мистецтво виникло ще в далекій давнині. У ХІІ столітті до нашої ери в Древній Греції зародилося мистецтво гліптики - різьблення по каменю. У Древньому Римі великою популярністю користалися різноманітні вироби з дорогоцінними каменями. У всіх видах давньоруського мистецтва здавна використовували золото і срібло.

Шедеври, створені геніальними майстрами - ювелірами всіх часів, - вироби з золота з діамантами, смарагдами, рубінами, сапфірами, перлами, золотий і срібний посуд - прикрашають кращі музеї світу.

За останні роки на ювелірних заводах впроваджена лазерна техніка, що забезпечує якісне зварювання, різання і свердління дорогоцінних металів, збільшився випуск ювелірних виробів з алмазним гравіюванням, емаллю, рельєфним малюнком та ін.

Основними матеріалами для виготовлення ювелірних виробів є благородні і кольорові метали та їх сплави, дорогоцінні, напівкоштовні камені, бурштин, перламутр, синтетичні камені, а також скло, емаль, кістка, ріг і, як не дивно, пап'є-маше та пластмаси.

Благородні метали відрізняються особливою хімічною стійкістю, тягучістю і красивим зовнішнім виглядом. Вони мають щільні кристалічні ґратки, гарний блиск, велику густину, стійкість до атмосферних впливів, а також пластичність. У чистому вигляді ці метали не застосовують для виготовлення виробів, тому що вони порівняно м'які і володіють малою механічною міцністю. Тому використовують сплави благородних металів з іншими металами. У порівнянні з чистим металом сплави володіють кращими механічними властивостями, більш низькою температурою плавлення і визначеним відтінком. Метали, що входять до складу таких сплавів, називають лігатурними.

До благородних металів відносять золото, срібло, платину, а також метали платинової групи (паладій, родій, рутеній, іридій та осмій).

У земній корі золото знаходиться в самородному стані. Самородне золото містить різні домішки - срібло, мідь, залізо та ін. елементи. У чистому вигляді золото володіє приємним яскраво-жовтим кольором. Це важкий, блискучий, м'який метал із густиною 19,3 г/см 3, твердість за шкалою Мооса 2,5 (шкала Мооса - це набір еталонних мінералів для визначення відносної твердості методом надряпування. Як еталони прийнято 10 мінералів, розташованих у порядку зростання твердості, найтвердіший алмаз). Температура плавлення хімічно чистого золота - 1046,5 °C. 3олото має найвищі в порівнянні з усіма іншими металами пластичність і ковкість. Воно легко розплющується на найтонші листочки - сусальне золото. 1 г золота можна розплющити в лист площею 1 м?

Київський державний коледж туризму та готельного господарства

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
товарознавство

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
непродовольчих

# data[].attributes.attachment_link.title
Конспект на тему "Загальні відомості про ювелірні товари" з предмету "Товарознавство непродовольчих товарів""

# data[].attributes.attachment_link.description
Ювелірне мистецтво - один з найдавніших і широко розповсюджених видів декоративно - прикладного мистецтва. В ньому знаходить втілення властиве людині прагнення до краси. Ювелірні вироби - предмети прикраси і побуту зі шляхетних металів у сполученні з дорогоцінними, напівкоштовними каменями, а також художніх виробів з недорогоцінних матеріалів, виконаних з великою майстерністю відповідальних високим естетичним вимогам.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Розділ 2 Товари господарського вжитку.

Тема:1 Господарські товари з пластичних мас

Доброго дня всім.

Сьогодні ми з вами маємо розпочати новий розділ, який називається "Товари господарського вжитку"

І перша тема в новому розділі звучить так:

"Господарські товари із пластичних мас"

Ця тема розрахована на 12 годин, 4 години на лекції, тобто це 2 пари

2 години на практичну роботу - 1 пара

Та шість годин відводиться на самостійне опрацювання

Теми самостійного опрацювання я вам дам у форматі відео/лекція/презентація перевірка

ОТЖЕ, мій любий 2 курс, давайте починати.

А почнемо ми із питання

1.Групування та характеристика асортименту господарських виробів

із пластичних мас.

Щоб починати дану тему, нам необхідно розібратися що взагалі таке пластичні маси?

Пласти́чна ма́са ( пластмаса) - штучно створені матеріали на основі синтетичних або природних .

За ДСТУ 2406-94: Пластична маса - матеріал, основою якого є , що перебуває під час формування виробу у в'язкорідкому чи високоеластичному стані, а під час експлуатації - в склоподібному чи кристалічному стані

Пластмаси формують при підвищеній температурі , у той час коли вони мають високу пластичність . Сировиною для отримання полімерів є , природний газ , кам'яне вугілля , .

Першу пластмасу було отримано британським металургом і винахідником Александером Парксом у 1855 роціПаркс назвав її "паркезин" (потім стали називати ). Паркезин вперше було представлено на Всесвітній виставці в у 1862 році. Розвиток пластмас почався з використання природних пластичних матеріалів ( жувальної гумки , ), далі продовжився використанням хімічно модифікованихприродних матеріалів ( , , ,

Властивості пластмас

Поширенню пластмас сприяють їхня мала густина (0,85-1,8 г/см³), що значно зменшує масу деталей, висока корозійна стійкість та широкий діапазон інших властивостей. Гарні антифрикційні характеристики багатьох пластмас дають можливість з успіхом застосовувати їх для виготовлення підшипників ковзання. Високий коефіцієнт тертя деяких пластмас дозволяє використовувати їх для гальмових пристроїв. Окремі пластмаси мають специфічні властивості: високі електроізоляційні та теплоізоляційні характеристики, велику прозорість, тощо.

Важливою перевагою пластмас є можливість їхньої переробки у вироби найпродуктивнішими способами з коефіцієнтом використання матеріалу 0,9-0,95 - литтям, видавлюванням тощо.

Предмети побуту, повністю або частково виготовлені з пластмаси

Водночас пластмасам притаманні деякі недоліки: невисокі міцність, твердість і механічна жорсткість, велике значення коефіцієнта лінійного термічного розширення (~15×10 −5 К −1), значна повзучість, особливо у термопластів, низька теплостійкість (більшість пластмас має робочу температуру не вищу, ніж 200 °C, і лише деякі можуть працювати при 300...400 °С), низька теплопровідність (в 500-600 разів менша, ніж у металів), схильність до старіння (втрата властивостей під впливом тепла, світла, води та інших факторів).

При старінні зменшується еластичність і міцність пластмас, збільшується їхня механічна жорсткість і крихкість. Під еластичністю розуміють здатність матеріалу до великих зворотних деформацій. Цей термін за фізичним сенсом аналогічний пружності, але перший вживається для аморфних, а останній - для кристалічних тіл.

Твердість пластмас за методом Брінелля становить 30...200 МПа.

Більшість полімерів перебуває в аморфному (склоподібному) стані. Такі полімери називають смолами. В пластмасах може бути присутньою певна кількість кристалічної фази, яка підвищує міцність, жорсткість і теплостійкість полімера. У виробництві пластмас використовують переважно синтетичні смоли.

Крім полімерів пластмаси можуть містити наповнювачі, пластифікатори та спеціальні добавки, що надають пластмасі певних властивостей. Наповнювачами (зміцнювальними компонентами) можуть бути органічні або неорганічні речовини у вигляді порошків ( графіт, деревне або кварцове борошно), волокон ( паперових, бавовняних, азбестових, скляних) або полотен чи аркушів (тканина, папір, деревний шпон). Наповнювачі підвищують міцність, зносостійкість, теплостійкість та інші властивості пластмас. Їхня частка у пластмасі може досягати 40...80%.

Пластифікатори вводять для підвищення пластичності та еластичності пластмас ( гліцерин, касторове або парафінове масло та ін.).

Добавками можуть бути:

стабілізатори - речовини, які уповільнюють старіння ( сажа, сірчані сполуки, феноли);

мастильні матеріали - речовини, що усувають прилипання матеріалу до прес-форми, збільшують його текучість, зменшують тертя між частинками композиції ( віск, стеарин, олеїнова кислота);

барвники - речовини, що надають пластмасовим виробам декоративного вигляду ( охра тощо.);

каталізатори - речовини, що прискорюють твердіння пластмаси ( уротропін, оксиди металів);

антипірени - речовини, які зменшують горючість полімерів (наприклад, сполуки сурми);

антистатики - речовини, які перешкоджають виникненню і накопиченню статичного електричного заряду у виробах з полімерних матеріалів;

пороутворювачі - речовини, які розпадаються під час нагрівання, виділяючи гази, що спінюють смолу, внаслідок чого утворюється поро- та пінопласти з пористою структурою.

Класифікація пластмас

Ящик з поліетилену високої щільності для скляних пляшок

Поліпропіленова кришка упакування цукерок Tic Tac

Пакувальний матеріал із пінополістиролу

ПЕТ-пляшка

Труби з ПВХ

Поліуретанова кухонна губка

Залежно від властивостей смоли пластмаси поділяють на термопластичні, термореактивні та високоеластичні.

Залежно від природи твердого наповнювача серед пластмас розрізняють: асбопластики, боропластики, графітопласти, металополімери, органопластики, склопластики, вуглепластики.

Залежно від складових їх макромолекул пластмаси поділяються на такі види: пластомери (лінійні ланцюги), дуромери (структури з високою щільністю решітки), еластомери (структури з низькою щільністю решітки) і синтетичне волокно (сильно орієнтовані ланцюгові молекули).

Термопласти

Термопластичні пластмаси (термопласти) - це пластмаси на основі термопластичних полімерів, що під час нагріву розм'якшуються, переходять у в'язкотекучий стан, а при охолодженні тверднуть, і цей процес повторюється при повторному нагріванні. Тобто такі пластмаси допускають повторну переробку. Вони характеризуються невеликою усадкою (1...3%), зручні в переробці, не складні у виробництві тощо. Зазвичай їхня робоча температура не перевищує 90 °C. Типовими представниками термопластів є наступні (список не вичерпний).

Поліетилен (ПЕ, PE - polyethylene) - полімер етилену, твердий, легкий і водостійкий матеріал, гарний діелектрик з високою морозостійкістю (до - 60 °C), стійкий проти агресивних середовищ. Застосовується для виготовлення кабелів, плівок, труб, ємностей технічного і побутового призначення тощо. Недоліки: низька гранична температура експлуатації, висока газопроникність і низька маслостійкість. За способом отримання поділяється на:

поліетилен низької щільності ( LDPE - англ. Low Density PE) або поліетилен високого тиску (ПЕВТ), який отримують полімеризацією етилену у присутності кисню та ініціаторів (пероксидних сполук) при температурах 200...300 °C;

поліетилен високої щільності ( HDPE - англ. Hight Density PE) або поліетилен низького тиску (ПЕНТ), який отримують полімеризацією на каталізаторах Ціглера-Натта при 80 °C і тиску 0,3...0,5 МПА в суспензії або газовому середовищі;

поліетилен середнього тиску (високої щільності) - ПЕСТ - отримують полімеризацією у присутності оксидів Co, Mo, V при 130...170 °C і тиску 3,5...4 МПа.

Докладніше: Поліетилен

Поліпропілен (ПП, PP - polypropylene) - полімер пропілену, твердий матеріал загальнотехнічного призначення, що має високі електроізоляційні властивості, водо- і хімічну стійкість. Існують марки, що отримали допуск до контакту з харчовими продуктами. Недоліки: низька морозостійкість (- 15 °С), горючість, незадовільна склеюваність, здатність накопичувати статичну електрику. Використовується в медицині, харчовій промисловості (пакувальні плівки) та електротехніці.

Докладніше: Поліпропілен

Полістирол (ПС, PS - polystyrene) - продукт полімеризації стиролу, термопласт загальнотехнічного призначення. Завдяки гарним механічним властивостям, прозорості і зовнішньому вигляду, він використовується у світлотехніці та виробах культурно-побутового призначення. Він гарно обробляється різанням та склеюється. Чудовий діелектриком у широкому діапазоні частот, завдяки чому використовується в електротехніці. Нетоксичний, водо- і радіаційно стійкий, через що використовується у харчовій галузі і медичній техніці. Недоліки: крихкість при нормальних умовах, низька ударна в'язкість, здатність до статичної електризації, низька теплостійкість та хімічна стійкість, горючість. Поширення набув спінений ПС (пінопласт). Для покращення властивостей використовують співполімери полістиролу з акрилонітрилом, метилметакрилатом, α-метилстиролом. Найбільшого поширення отримали удароміцні співполімери стиролу з бутадієновим чи бутадієнстирольним каучуком, що отримали назву - "удароміцний полістирол" (УПС, ASR - Advanced Styrene Resine).

Докладніше: Полістирол

Поліметилметакрилат (ПММА, органічне скло, PMMA - Polymethyl methacrylate) - полімер метилметакрилату, твердий прозорий без кольору аморфний матеріал загальнотехнічного призначення густиною 1,19 г/см 3. Не розчиняється у воді, спиртах, стійкий до дії розбавлених лугів, кислот, фізіологічно не шкідливий і стійкий до біологічних середовищ. Морозостійкий (-60 °С). Характеризується високою прозорістю. Виготовляється у вигляді аркушів товщиною від 0,8 мм до 24 мм, які характеризуються високою атмосферостійкістю, гарними фізико-механічними та електроізоляційними властивостями. Застосовується в авіабудуванні (авіаційне скло), автомобілебудуванні (ковпаки ліхтарів), світлотехніці. Недоліки: низька міцність при ударі, горючість, низькі діелектричні характеристики при високих частотах, здатність до поверхневого розтріскування у присутності кисню.

Поліетилентерефталат (ПЕТФ, PET - polyethylene terephthalate) - термопласт, найпоширеніший представник класу складних поліефірів терефтальової кислоти і етиленгліколю, відомий під різними фірмовими назвами ( терилен - Велика Британія, дакрон - США, тергал - Франція, тревіра - ФРН, теторон - Японія). Тверда, безбарвна, прозора речовина в аморфному стані і біла, непрозора в кристалічному стані. Переходить у прозорий стан при нагріванні до температури склування і залишається в ньому при різкому охолодженні. Вирізняється хорошими механічними властивостями, зносостійкістю, гарний діелектрик. Використовується у вигляді хімічних волокон для побутових потреб; є основним матеріалом для армування автомобільних шин, транспортних стрічок, шлангів високого тиску; матеріал ємностей для рідких продуктів харчування (ПЕТ-пляшки для напоїв) та ін. Недоліки: абсолютно нестійкий до дії каустичної соди: як до концентрованих розчинів, так і до розведеним (руйнування має в характер піттингової корозії, а дія концентрованих розчинів соляної кислоти призводить до рівномірного зменшення товщини стінок тари.

Фторопласти - група полімерів на основі фторомістких поліолефінів і (або) їхніх співполімерів, до яких належать політетрафторетилен, політрифторхлоретилен, полівініліденфторид та ін.

політетрафторетилен (ПТФЕ, фторопласт-4, фторолон-4, teflon, PTFE - polytetrafluoroethylene) - кристалічний полімер тетрафторетилену білого кольору, густиною 2,15-2,24 г/см 3, хімічно найстійкіший зі всіх відомих термопластів. ПТФЕ не розчиняється у жодному розчиннику, не реагує на кислоти та луги, на міцні окислювачі та агресивне середовище. Один з найкращих діелектриків, характеризується високою морозостійкістю (до −195 °С) і високою теплостійкістю (до 250 °С). Недоліки: мала твердість, холодотекучість при незначних напруженнях, несклеюваність, незадовільна зварюваність.

Застосовується в радіо- та електротехніці як ізоляційний матеріал для проводів, кабелів, конденсаторів, трансформаторів і пристроїв, що працюють у агресивних середовищах, а також при підвищених температурах. У хімічній промисловості застосовується для виготовлення труб, прокладок, мембран, вентилів, кранів, антикорозійних та антифрикційних покриттів. Широко застосовується у космічній, авіаційній і автомобілебудівній техніці (електроізоляційні прокладки, підшипники ковзання тощо), у текстильній та харчовій промисловості, а також у медицині (протези, клапани для серцевої хірургії тощо).

Докладніше: Політетрафторетилен

політрифторхлоретилен (ПТФХЕ, фторолон-3, фторопласт-3, ECTFE - ethylene chlorotrifluoroethylene або PCTFE - polychlorotrifluoroethylene) - продукт полімеризації трифторхлоретилену. Сфери застосування такі ж як і в ПТФЕ. Має кращі механічні властивості (відсутня холоднотекучість), може зварюватись, прозорість (85...90%) дозволяє його використовувати як оптичний матеріал (оглядове скло).

полівініліденфторид (ПВДФ, Ф-2, PVDF - Polyvinylidene fluoride) - полімер вініліденфториду. Міцний твердий теплостійкий матеріал, що має високу хімічну і водостійкість, гарні електроізоляційні і антифрикційні властивості, морозостійкість (-50 °С). Використовується у хімічній та електрохімічній промисловості для виготовлення антикорозійних та електроізоляційних покриттів, термоусадочних ізоляційних трубок.

Полівінілхлорид (ПВХ, поліхлорвініл, PVC - Polyvinyl chloride) - аморфний полімер вінілхлориду з високою міжмолекулярною взаємодією. ПВХ - атмосферостійкий, самозгасаючий при горінні полімер, однак при горінні виділяються екологічно шкідливі діоксини. При нагріванні до температур 150...170 °С починає розкладатись з виділенням хлороводню. Тому до нього вводять термостабілізатори (солі кальцію, цинку, барію). На практиці мають справу з вініпластами, пластикатами і пластизолями ПВХ, а також полівінілхлоридним волокном.

вініпласти - жорсткі матеріали на основі ПВХ, що містять стабілізувальні добавки і мастильні речовини. Характеризується високою міцністю, ударною в'язкістю, антикорозійними властивостями. Використовується в машинобудуванні.

пластикати - м'які матеріали на основі стабілізованого і пластифікованого ПВХ. Характеризуються негорючістю, еластичністю, технологічністю у переробці. Використовується як електроізоляційні покриття (кабельні пластикати) для роботи в діапазоні температур від −60 до 70 °C.

пластизолі (пасти) - дисперсії ПВХ у пластифікаторах. Використовується для виготовлення штучних шкір, взуття, іграшок. Широкого застосування набули спінені ПВХ (піно- і поропласти).

Докладніше: Поліхлорвініл

Поліамід (ПА, Nylon) - гетероланцюговий полімер, складові ланки якого з'єднано амідним зв'язком, продукт поліконденсації амінокислот або дикрбонових кислот і діамінів. Найбільшого поширення набули аліфатичні ПА (найлони). Поліаміди - інженерні пластики, що мають високу міцність і ударну в'язкість у широкому діапазоні температур, морозостійкість −60 °С, антифрикційні властивості, добре зварюються і склеюються. Недолік: велике водопоглинання, яке приводить до зміни розмірів залежно від вологості навколишнього середовища. ПА застосовують для виготовлення корпусних деталей, що працюють у вузлах тертя, під навантаженням.

Докладніше: Поліамід

Реактопласти

Термореактивні пластмаси (реактопласти) - полімерні матеріали, які при нагріванні розм'якшуються, але при певній температурі і під дією затвердівачів, каталізаторів чи ініціаторів хімічних реакцій зазнають полімеризації, внаслідок якої переходять у твердий стан і повторна переробка таких пластмас неможлива. Теплостійкість їхня вища і досягає 200...370 °С.

Термореактивні полімери порівняно рідко використовуються у чистому вигляді. Зазвичай, у них вводять наповнювачі (дисперсні, волокнисті суцільні), розчинники, згущувачі, стабілізатори, барвники, змазки, завдяки чому отримують складні багатокомпонентні системи - реактопласти. Полімерну основу реактопласта (термореактивний полімер) називають "смола" або "сполучник".

На початковій стадії отримання матеріалів та виробів термореактивний сполучник має малу в'язкість, що полегшує процес формування виробів. Різниця у хімічній структурі сполучників, широкий спектр затвердівачів, ініціаторів затверднення, модифікаторів, наповнювачів дозволяють отримувати конструкційні матеріали з великим діапазоном механічних, електротехнічних, триботехнічних та інших експлуатаційних характеристик.

Залежно від типу сполучника реактопласти поділяються на:

фенопласти, що базуються на фенолоальдегідних смолах;

амінопласти, що утворюються на основі аміносмол;

поліефірні, отримані на основі поліефірних смол і скловолоконних наповнювачів;

епоксидні - мономерні, олігомерні або поліефірні сполуки, у склад молекул яких входить не менше двох епоксидних або гліцидилових груп;

кремнійорганічні, що отримані на основі кремнійорганічних олігомерів, що містять гідроксильні і ефірні групи.

поліуретанові, що отримуються на основі поліуретанових полімерів, котрі містять в основному ланцюгу макромолекул уретанові групи.

алкидні, котрі базуються на алкидних смолах (гліфталевій, пентафталевій, етриіталевій).

Еластомери

Високоеластичні пластмаси (еластомери) - матеріал, який може розширюватися і стискатися, суттєво змінюючи свою форму в результаті прикладання зусиль і здатний під дією внутрішніх пружних сил повертатись до попередньої форми. Еластомери майже повністю замінили гумові еластомери із сировини природного походження, а також знайшли низку нових застосувань, недоступних для звичайної гуми.

Еластомери застосовуються у промисловості переробки пластмас найчастіше як високомолекулярні пластифікатори для зниження крихкості склоподібних або кристалічних полімерів. Обмеженням застосування еластомерів у складі композитів на основі пластмас є низький опір їхньому тепловому старінню і термоокислювальній деструкції, а також, неможливість їхнього виробництва у гранульованому вигляді. Основні види еластомерів:

ізопренові каучуки (синтетичний аналог натурального каучуку) - полімери ізопрену, отримані полімеризацією у розчині під дією комплексних каталізаторів типу Ціглера-Натта або під дією літійорганічного каталізатора. Переробляється методами, прийнятими для гумової промисловості і застосовується самостійно і в сумішах з іншими каучуками для виробництва автошин та інших гумовотехнічних виробів;

бутадієновий каучук - полімер бутадієну. Методи отримання, аналогічні до ізопренових каучуків. Застосовується як каучук загального призначення а також, як високомолекулярний пластифікатор, що підвищує морозостікість пластмас. Використовується як компонент удароміцного полістиролу;

бутадієн-стирольні каучуки - статистичні співполімери бутадієну і стиролу або α-метилстиролу. Використовуються як недорогі каучуки загального призначення та як пластифікатори полістирольних пластиків;

бутадієн-нітрильні каучуки - статистичні співполімери бутадієну з нітрилом акрилової кислоти. Використовуються як каучуки спеціального призначення для виготовлення маслобензостійких гум, стійких до стирання і старіння, а також як пластифікатори ПВХ;

бутилкаучук - статистичний співполімер ізобутилену. Гарний діелектриком, має низьку газопроникність і задовільні технологічні властивості. Використовується для виготовлення теплостійких газонепроникних виробів, а також як стійкий до погодних умов ізолятор кабелів і як високомолекулярний пластифікатор поліетилену і поліпропілену;

етиленпропіленовий каучук - співполімер, що складається з коротких блоків етилену і пропілену. Характеризується стійкістю до окислення, атмосферостійкістю, теплостійкістю і стійкістю до агресивних середовищ (спиртів, кетонів, лугів, кислот тощо). Застосовується як основа гум, що експлуатуються у важких умовах і при температурах до 150 °C; як пластифікатор при виробництві удароміцного (морозостійкого) поліпропілену; як кабельна ізоляція;

кремнійорганічні каучуки - еластомери, у яких основний ланцюг є неорганічним. Отримують аніонною полімеризацією відповідних циклоорганосилоксанів. Вирізняється хімічною стійкістю, нетоксичністю при горінні, фізіологічною інертністю. Гуми на основі кремнійорганічних каучуків стійкі у широкому діапазоні температур (-90...+300 °C), мають хороші діелектричні властивості. Використовується для виготовлення виробів, що працюють в умовах великого перепаду температур, для теплоізоляції космічних апаратів, виробів медичного призначення, деталей ущільнень холодильної техніки;

уретанові каучуки - співполімери, що отримуються при взаємодії диізоціантів з простими або складними ефірами. Вони стійкі до ультрафіолетового проміння та γ-випромінювання, маслобензостійкі та атмосферостійкі, також характеризуються високим опором до стирання. Нестійкі до впливу водяної пари і гарячої води, при температурі понад 100 °C можлива хімічна деструкція. Використовуються для виготовлення виробів, стійких до стирання, пружних подушок вібраційної техніки та у взуттєвій промисловості;

термоеластопласти (ТЕП) - термопластичні еластомери, що проявляють властивості м'яких гум (еластомерів) в умовах експлуатації, тоді як при високих температурах в умовах переробки вони здатні текти як розплави термопластів. Переробка ТЕП здійснюється традиційними методами, характерними для термопластів.

Пластмаси поділяють на пластмаси без наповнювачів, з наповнювачами (порошковими, волокнистими, шаруватими) і газонаповнені.

Термопластавтомат для лиття пластмас під тиском

Дві половини прес-форми для лиття під тиском

Пластмасові деталі, отримані литтям під тиском у 4-місну прес-форму

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
господарські

# data[].attributes.attachment_link.title
Лекція на тему: Господарські товари з пластичних мас

# data[].attributes.attachment_link.description
Пласти́чна ма́са (пластмаса) - штучно створені матеріали на основі синтетичних або природних полімерів. За ДСТУ 2406-94: Пластична маса - матеріал, основою якого є полімер, що перебуває під час формування виробу у в'язкорідкому чи високоеластичному стані, а під час експлуатації - в склоподібному чи кристалічному стані

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
товарознавство

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
непродовольчих

# data[].attributes.attachment_link.title
Презентація на тему: "Вимоги до якості готових виробів із пластичних мас" з предмету "Товарознавство непродовольчих товарів""

# data[].attributes.attachment_link.description
Островершенко Анна Петрівна Товарознавство непродовольчих товарів Для студентів 2 курсу Відділення ПТБД На сучасному етапі формування асортименту це раціональність структури асортименту товарів, забезпечення достатньої широти, глибини, довжини, гармонійності асортименту, забезпечення оптимального асортименту, оновлення асортименту товарів, створення таких товарів і з такими споживчими якостями, які б задовольняли специфічні замовлення певних контингентів споживачів.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Якість лаку для нігтів визначається сукупністю його споживчих властивостей. Лак для нігтів надає гарний зовнішній вигляд і тому має велике гігієнічне, естетичне і психологічне значення. Основна дія лаку для нігтів проявляється в наступних напрямках: сушка, криюча здатність, запах, колір і багато іншого. Те чи інше дію лаку для нігтів або їх комплексний ефект пов'язані насамперед зі складом вхідних у нього компонентів.

Відображення документу є орієнтовним і призначене для ознайомлення із змістом, та може відрізнятися від вигляду завантаженого документу. Щоб завантажити документ, прогорніть сторінку до кінця

Опис презентації окремими слайдами:

Зверніть увагу, свідоцтва знаходяться в Вашому особистому кабінеті в розділі "Досягнення"

# data[].attributes.attachment_link.title
Презентація "Споживчі властивості лаку для нігтів"

# data[].attributes.attachment_link.description
Якість лаку для нігтів визначається сукупністю його споживчих властивостей. Лак для нігтів надає гарний зовнішній вигляд і тому має велике гігієнічне, естетичне і психологічне значення. Основна дія лаку для нігтів проявляється в наступних напрямках: сушка, криюча здатність, запах, колір і багато іншого.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
товарознавства

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
товарознавство

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
непродовольчих

# data[].attributes.attachment_link.title
Презентація на тему "Лак для нігтів як об'єкт товарознавства" з предмету "Товарознавство непродовольчих товарів "

# data[].attributes.attachment_link.description
Парфумерно - косметична продукція, випускається в обіг на ринку при її відповідність цьому технічному регламенту, а також іншим технічним регламентам ТЗ, вимоги яких на неї поширюються, без пред'явлення додаткових по відношенню що містяться в сьогоденному технічному регламенті ТЗ вимог до парфумерно - косметичної продукції та без проведення додаткових процедур оцінки (підтвердження) відповідності.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Основним нормативно - правовим актом, що врегульовує торгівлю взуттям є Правила роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджені наказом Міністерства економіки України від 19 квітня 2007 року № 104. Реалізуючи взуття необхідно пам'ятати про наступне. Маркування взуття передбачає наявність інформації про найменування підприємства-виробника, його місцезнаходження, товарний знак, модель, розмір, повноту, знак "Ст.", дату виготовлення (місяць, рік),

Відображення документу є орієнтовним і призначене для ознайомлення із змістом, та може відрізнятися від вигляду завантаженого документу. Щоб завантажити документ, прогорніть сторінку до кінця

# data[].attributes.attachment_link.title
Презентація на тему "Правила торгівлі взуттям"

# data[].attributes.attachment_link.description
Основним нормативно - правовим актом, що врегульовує торгівлю взуттям є Правила роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджені наказом Міністерства економіки України від 19 квітня 2007 року № 104. Реалізуючи взуття необхідно пам'ятати про наступне.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
товарознавство

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
непродовольчих

# data[].attributes.attachment_link.title
Презентація на тему "Якість шкіряного взуття" з предмету "Товарознавство непродовольчих товарів"

# data[].attributes.attachment_link.description
виконання студентами КТТГ, відділення ПТБД практичної роботи на тему "Якість шкіряного жіночого взуття." - ДСТУ ГОСТ 26167:2009 "Обувь повседневная. Общие технические условия";- ГОСТ 26166-84 "Обувь повседневная из синтетических и искусственных кож. Общие технические условия";- ГОСТ 19116:2007 "Обувь модельная. Общие технические условия";- ДСТУ ГОСТ 26165:2009 "Взуття дитяче.

# data[].attributes.headline
Шановні студенти! 

# data[].attributes.subject
Шановні студенти! 

# data[].attributes.body
вітаю вас на платформі проведення розділу практики ТНТ.
по днях ви маєте виконувати завдання, які бачите перед собою.
питання можна задавати в коментарях до постів, на вайбер та на пошту. Кому як зручно.
біля кожної теми у вас буде лекція для ознайомлення якщо щось не зрозуміло.
бажаю успіху у проходженні практики та написання звіту.

# data[].attributes.headline
Ювелірні товари та годинники 

# data[].attributes.subject
Ювелірні товари та годинники 

# data[].attributes.headline
електропобутові товари

# data[].attributes.subject
електропобутові товари

# data[].attributes.headline
Взуттєві товари

# data[].attributes.subject
Взуттєві товари

# data[].attributes.headline
Металогосподарські товари

# data[].attributes.subject
Металогосподарські товари

# data[].attributes.headline
товари побутової хімії

# data[].attributes.subject
товари побутової хімії

# data[].attributes.headline
Керамічні товари

# data[].attributes.subject
Керамічні товари

# data[].attributes.headline
тема Скловироби 

# data[].attributes.subject
тема Скловироби 

# data[].attributes.headline
тема пластмаси

# data[].attributes.subject
тема пластмаси

# data[].attributes.headline
Студенти повинні вміти:

# data[].attributes.subject
Студенти повинні вміти:

# data[].attributes.body
аналізувати стан ринку товарів окремих груп, формувати асортимент з урахуванням сучасних вимог внутрішнього ринку, порівнювати види, марки товарів різних виробників, відбирати зразки товарів з партії, призначені для дослідження, розшифровувати маркірувальні позначки, перевіряти ціни на товари і визначати їх споживчі якості, оцінювати дію товару на здоров’я людини і навколишнє середовище, виявляти дефекти товарів.

# data[].attributes.headline
Основна мета практики

# data[].attributes.subject
Основна мета практики

# data[].attributes.body
вивчення сучасного стану та шляхів розвитку ринку непродовольчих товарів, політики ціноутворення, нормативно-технічної документації, шляхів поліпшення асортименту та показників якості; факторів, які формували якість та асортимент товарів, споживчих якостей, виробників товарів, цін на товари та порядок їх перевірки, фактори, що впливають на якість товарів.

# data[].attributes.headline
Програмою практики передбачено ознайомлення з асортиментом,конкурентоспроможності товарів, товарних знаків (марок), основних постачальників та виробників товарів (особливості асортименту та якості товарів, питання ціноутворення),діючої нормативно-технічної документації за асортиментом та якості товарів народноговжитку.

# data[].attributes.subject
Програмою практики передбачено ознайомлення з асортиментом,конкурентоспроможності товарів, товарних знаків (марок), основних постачальників та виробників товарів (особливості асортименту та якості товарів, питання ціноутворення),діючої нормативно-технічної документації за асортиментом та якості товарів народноговжитку.