# data[].attributes.body
Narrador 3ra persona Omniscent
Lloc: Indefinit
Temps: Edat mitjana
Personatges: Princesa i drac
Acció: Com les típiques històries de princeses i dracs, però al revés.

# data[].attributes.body
Una obra molt emocionant
Dramatúrgia
Col·loqui al final amb els actors, el dramaturg, la coordinadora de les ONG solidàries.

Fotografies reals
Sala petita

# data[].attributes.body
El passat 5 d'octubre vaig anar a veure una obra dramatúrgica molt emocionant sobre fotoperiodisme: El color de la llum. Forma part del cicle de teatre verbatim: interpretació per part d'actors d'entrevistes realitzades a protagonistes de reconeixement mundial, reproduint literalment el que diuen i com ho diuen. Van reproduir diversos relats viscuts pels protagonistes, alguns més emocionants, d'altres més divertits, però tots amb un punt de duresa.
Un cop acabada l'obra, el dramaturg, els intèrprets, dos dels fotoperiodistes entrevistats i una representant de les ONG de Girona van fer un col·loqui amb intervenció del públic.
Totes les imatges presentades van ser preses pels fotoperiodistes entrevistats. Algunes eren inèdites i d'altres han fet la volta al món. Segurament tots les hem vist i les recordem. Precisament un dels temes tractats al col·loqui va ser com algunes de les imatges es treuen fora de context per interessos polítics, econòmics, etc. Per exemple, després d'unes eleccions molt favorables pel poble palestí en què el president elegit va fer grans coses pel país, es van fer milers d'imatges que mostraven l'alegria del poble, però la imatge que va fer la volta al món va ser la d'una bandera americana que van cremar, probablement l'única.
Igualment ens van explicar que quan destrossaven una casa o mataven un familiar, les mateixes víctimes els demanaven que ho fotografiessin perquè es difongués i es fes de domini públic el seu dolor, la seva impotència i que se'ls pogués ajudar.
També va ser colpidor escoltar com un d'ells va perdre una cama en trepitjar una mina mentre feia la seva feina o com de vegades s'havien de debatre entre fer fotografies o ajudar.
Realment mai els podrem agrair prou el que fan. És una obra molt emocionant que cal veure per comprendre el mèrit de la seva feina i les condicions en què la fan, i per fer-nos adonar de com de malament ho estan passant alguns pobles i com les autoritats no fan res per canviar-ho. Així que, gràcies als fotoperiodistes i a les ONG que els porten una mica d'esperança i ajuda.

# data[].attributes.body
Vet aquí una vegada una bella princesa que, com totes les princeses vivia en un castell.
A aquesta princesa no li agradaven massa les coses normals. No se sap com, va aconseguir reunir una gran fortuna que va emmagatzemar al seu castell. Com us podeu imaginar, no tothom l'estimava. Existien rumors sobre un drac ferotge i malvat que la volia raptar per fer-se ric. Òbviament, ella tenia molts cavallers al seu servei. Tot i això, ella preferia resoldre els problemes per si mateixa.

Un dia, el drac es presentà a la porta de la ciutat i exigí veure-la.
- Hola princesa - la va saludar.
- Hola drac, vols passar a prendre un te? - Va preguntar ella, mentre repassava el pla que tenia pensat des de feia temps.
- És clar que sí - I els dos van entrar al castell.
Però la destinació final no era la sala d’estar, ni el menjador. Van baixar a les masmorres.
- On em portes? - Preguntà el drac.
- Per aquí. Anem a la meva sala preferida per relaxar-me - El va guiar fins a una sala que només tenia una portella a terra.
- Aquí és? - Va qüestionar el drac.
- Sí. Benvingut a la presó per dracs - Va respondre la princesa mentre l'empenyia, fent que el drac caigués al forat. El drac hi va  caure i la princesa tancà la portella amb un cop sec.
- Tu també li volies mal a la princesa, eh? - Va exclamar un altre drac que estava tancat en aquella sala quan el va veure aparèixer.
- Sí, m'ha ben ensarronat. Hi ha alguna manera de sortir?
- Crec que no, a no ser que la princesa ho vulgui.

I allà es va quedar una desena de dracs, tancats en una sala petita i fosca, per tota l’eternitat. Perquè per poder sortir, els dracs havien de sentir remordiment per tot el que havien fet. I ells no en sentien.

# data[].attributes.body
- Escriu el nom de les obres entre cometes o en cursiva.
- Està bé que facis servir connectors com "per exemple".

- Adequació AE
- Coherència AE
- Cohesió AE
- Correcció AE

- Digital AE

# data[].attributes.body
- "Allà es va quedar una desena de dracs..." --> manca la concordança en nombre
- Al final del primer paràgraf, abuses massa del pronom "ella"

- ADEQUACIÓ: AE
- COHERÈNCIA: AE
- COHESIÓ: AE
- CORRECCIÓ: AE

- DIGITAL: AE

P.D. Ara m'he fixat en el subtítol de la padlet. Molt bé el teu nom en la 2a declinació llatina -us :)