# data[].attributes.body
El model atòmic actual no va ser inventat per una sola persona, sinó que és el resultat de dècades de recerca i aportacions de nombrosos científics. Es basa en la mecànica quàntica, una branca de la física que descriu el comportament de la matèria a nivell atòmic i subatòmic. Aquest model proposa que els electrons no orbiten el nucli en òrbites definides com en models anteriors, sinó que es troben en orbitals atòmics, regions de lespai on és més probable trobar-los. La forma i l'energia d'aquests orbitals estan determinades per nombres quàntics. A diferència dels models clàssics, el model quàntic descriu la posició i el moment dels electrons en termes de probabilitats, no de certeses.

# data[].attributes.body
El concepte d'orbital, introduït a mitjan segle XX per Erwin Schrödinger, va revolucionar la nostra comprensió de l'estructura atòmica. A diferència del model planetari de Bohr, els orbitals són regions tridimensionals al voltant del nucli atòmic on és més probable trobar un electró. Aquesta descripció probabilística basada en la mecànica quàntica va reemplaçar la idea d'òrbites definides. La forma i la mida dels orbitals varien segons el tipus (s, p, d, f) i nivell d'energia, i estan determinats per l'equació d'ona de Schrödinger. Gràcies a aquest model, podem explicar la periodicitat de les propietats dels elements i comprendre com es formen els enllaços químics.

# data[].attributes.body
El descobriment del neutró, una partícula subatòmica sense càrrega elèctrica que es troba al nucli atòmic juntament amb els protons, va ser una fita a la física. Encara que la seva existència va ser proposada per Ernest Rutherford el 1920, va ser James Chadwick qui ho va confirmar experimentalment el 1932. Chadwick va observar que en bombardejar beril·li amb partícules alfa s'emetia una radiació penetrant que no es desviava per camps elèctrics o magnètics, cosa que indicava que no tenia càrrega. Aquesta partícula va ser identificada com el neutró. El seu descobriment va revolucionar la comprensió de l'estructura atòmica i va establir les bases per al desenvolupament de l'energia nuclear.

# data[].attributes.body
El Principi d'Incertesa de Heisenberg, formulat per Werner Heisenberg el 1927, és un pilar fonamental de la mecànica quàntica. Aquest principi estableix que és impossible conèixer amb precisió absoluta i simultàniament certs parells de propietats d'una partícula, com ara la posició i el moment (quantitat de moviment). A més certesa en la mesura d'una d'aquestes propietats, menor serà la precisió en la mesura de l'altra. És a dir, hi ha un límit inherent a la precisió amb què podem conèixer l‟estat d‟un sistema quàntic. Aquest principi va revolucionar la nostra comprensió del món microscòpic i té profundes implicacions en diverses àrees de la física.

# data[].attributes.body
El descobriment del protó va ser una fita a la física atòmica. Encara que no es pot atribuir a un únic inventor, Ernest Rutherford és considerat una figura clau en la seva identificació. Al 1918, a través dels seus experiments amb partícules alfa, Rutherford va proposar un nucli atòmic dens i carregat positivament. Aquest nucli, segons les seves investigacions, estaria compost per partícules encara més petites i carregades positivament, a les quals posteriorment es va anomenar protons. El protó és una partícula subatòmica amb càrrega elèctrica positiva i una massa lleugerament inferior a un neutró. El seu descobriment va revolucionar la nostra comprensió de l'estructura atòmica i va establir les bases per a investigacions posteriors en el camp de la física nuclear.

# data[].attributes.body
El model atòmic de Bohr, proposat per Niels Bohr el 1913, és una representació simplificada de l'àtom. Imagina un sistema solar en miniatura: un nucli (com el Sol) compost de protons i neutrons, al voltant del qual giren els electrons (com els planetes) en òrbites circulars fixes. La innovació de Bohr va ser postular que els electrons només poden ocupar certes òrbites, cadascuna amb un nivell denergia específic. Quan un electró salta d'una òrbita a una altra, emet o absorbeix energia en forma de fotó. Tot i que aquest model va ser un gran avenç en el seu temps, avui sabem que és una simplificació i la realitat atòmica és molt més complexa, descrita per la mecànica quàntica.

# data[].attributes.body
El model atòmic de Rutherford va ser proposat pel físic britànic Ernest Rutherford el 1911. Aquest model revolucionari va descriure l'àtom com un sistema solar en miniatura: un petit nucli dens, amb càrrega positiva, en què es concentra gairebé tota la massa de l'àtom, envoltat per electrons que orbiten a gran velocitat. Aquest model va sorgir a partir del famós experiment de la làmina d'or, en què Rutherford va bombardejar una làmina d'or fina amb partícules alfa. Els resultats d‟aquest experiment van demostrar que l‟àtom tenia un nucli central molt petit i dens.

# data[].attributes.body
L'Experiment de la làmina d'or va ser dut a terme per Ernest Rutherford i els seus col·laboradors Hans Geiger i Ernest Marsden el 1911. Aquest experiment revolucionari consistia a bombardejar una làmina d'or fina amb partícules alfa, emeses per una substància radioactiva. Els resultats van mostrar que la majoria de partícules travessaven la làmina sense desviar-se, però algunes es desviaven en angles grans, i fins i tot rebotaven. A partir d'aquestes observacions, Rutherford va concloure que l'àtom està compost principalment d'espai buit, amb un nucli petit i dens al centre, on es concentra la càrrega positiva i la major part de la massa. Aquest descobriment va canviar radicalment la comprensió de l'estructura atòmica de l'època.

# data[].attributes.body
El descobriment de l'electró va ser realitzat pel físic britànic Joseph John Thomson el 1897. Durant els seus experiments amb tubs de raigs catòdics, Thomson va concloure que aquests raigs estaven compostos de partícules subatòmiques amb càrrega negativa, a les quals va anomenar "corpuscles" i que avui coneixem com electrons. L'electró és una partícula fonamental que forma part de tots els àtoms i és responsable de les propietats elèctriques de la matèria. Les seves principals característiques són la càrrega elèctrica negativa i la massa extremadament petita.

# data[].attributes.body
El model atòmic del púding de panses o model Thomson, va ser crear pel físic Joseph John Thomson. El seu model atòmic era per descriure l'estructura dels àtoms arrel del seu descobriment de l'electró. Thomson suposà que l'àtom consistia en una esfera de material amb càrrega positiva (+), la qual tenia al seu interior corpuscles amb càrrega negativa (–) disposats en intervals regulars sobre una esfera amb el mateix centre que l'àtom, i en moviment. Aquest model és conegut popularment com el model del púding de panses, però és una imatge errònia car els electrons, segons J.J. Thomson, es movien seguint un moviment circular entorn al centre de l'àtom i estaven ordenats.

# data[].attributes.body
El creador de l’electricitat segons molts mitjans és Thomas Edison (1879), pel fet que va poder il·luminar una bombeta amb energia. L'electricitat és un conjunt de fenòmens produïts per la interacció entre les càrregues elèctriques positives i negatives. L´energia que es produeix dins de les càrregues elèctriques es manifesta en quatre àmbits: físic, lluminós, mecànic i tèrmic. Lelectricitat és un tipus denergia secundària. Les energies primàries són les que s'obtenen de la natura com ara la solar, l'eòlica, el gas natural o el carbó.

# data[].attributes.body
El model atòmic daltonià es va inventar entre el 1803 i el 1807 per una persona anomenada John Dalton (1766 - 1944). La primera part de la teoria estableix que tota la matèria està feta d'àtoms, que són indivisibles. La segona part de la teoria estableix que tots els àtoms d'un element donat són idèntics en massa i en propietats. La tercera part de la teoria estableix que els compostos són combinacions de dos o més tipus diferents d'àtoms. La quarta part de la teoria estableix que una reacció química és un reordenament d'àtoms.