# data[].attributes.body
Els ingredients que vaig utilitzar per fer aquest coulant van ser:

250 grams de xocolata per a fondre

250 grams de mantega

150 grams de sucre

100 grams de farina

5 ous

2 rovells d'ou

# data[].attributes.body
L'agulla sura en l'aigua a causa de la tensió superficial, que és la força que manté la superfície de l'aigua unida. La forma en què està construïda l'agulla i el seu pes específic li permet descansar en la part superior de l'aigua en lloc d'enfonsar-se.

# data[].attributes.body
En aquesta imatge podem veure que en l'esquerra on el gel es troba en l'aigua sura i en la dreta del gel es troba en alcohol no flota. A què es deu això? Es deu al fet de que el gel sura en aigua perquè és menys dens que l'aigua líquida. No obstant això, en alcohol, el gel tendeix a enfonsar-se perquè la densitat de l'alcohol és menor que la de l'aigua. En el cas de que ho fesim amb oli, el gel suraria en l'oli, ja que, igual que amb l'aigua, el gel és menys dens que l'oli.

# data[].attributes.body
En aigua destil·lada i aigua normal, la tinta verda es dispersa perquè l'aigua és polar i pot dissoldre la tinta, dispersant-la en el líquid. En canvi, l'oli és apolar i no pot dissoldre la tinta, la qual cosa provoca que la tinta formi gotes independents en lloc de dispersar-se. És un fenomen relacionat amb les propietats d'afinitat entre molècules polars i no polars.

(En la primera imatge podem veure el resultat).

# data[].attributes.body
Aquest dia vaig fer diverses activitats on vaig apredre bastant i també vaig passar una bona estona.

# data[].attributes.body
En el primer procediment, la combustió de la espelma en un plat es va apagar per manca d'oxigen. En el segon, la flama en un tros de pa col·locat en un plat amb aigua es manté encesa gràcies a la presència d'oxigen absorbent a través del pa i la superfície de l'aigua. En el primer cas, l'oxigen de l'aire és el reactiu limitant, mentre que en el segon cas, la cera de la espelma pot ser el reactiu limitant, ja que s'esgota durant la combustió.

# data[].attributes.body
El sucre passa per diverses etapes mentre es fon i caramel·litza. És fon a uns 160°C per formar un líquid transparent, i després, comença a caramel·litzar-se a aproximadament 170-180°C, canviant de transparent a daurat. El producte final és el caramel, que es pot utilitzar en una àmplia gamma de postres, com a cobertura o per a aromatitzar begudes.

# data[].attributes.body
La caramelització és un procés on el sucre es descompon i es converteix en caramel quan s'escalfa amb aigua. Aquesta reacció implica la descomposició del sucre en glucosa i fructosa, que són les molècules que donen color i sabor al caramel. Es coneix com a reacció de Maillard. Exemples d'aplicació inclouen la preparació de caramels, salses com la salsa de ceba, i altres dolços, plats salats…

# data[].attributes.body
En tostar pa de motlle a la torradora, primer s'observa una lleugera coloració daurada. Si es prolonga el temps de torrat, el pa es torna més daurat. Els canvis es deuen a la reacció de Maillard, on els aminoàcids i sucres reduïts reaccionen amb el calor, creant compostos que donen sabor, aroma i color als aliments. Exemples addicionals d'aquesta reacció inclouen cafè torrat, cebes caramel·litzades…

# data[].attributes.body
Abans de l'experiment, la peça de plata s’havia ennegrit, a causa de l'oxidació. El fenomen principal que ha succeït és una reacció química entre el alumini, la sal i el bicarbonat, que ha eliminat la capa d'òxid de la superfície de la plata. El alumini actua com a agent redox, la sal ajuda a conduir l'electricitat i el bicarbonat actua com a agent netejador.