# data[].attributes.body
Després de tallar fruites com les pomes o les peres podem apreciar com van agafant un color marró. Quan veiem que agafen aquest color diem que la fruita s’està oxidat, i per diferents tècniques intentem alentir aquesta oxidació per a que no es faig mal bé l’aliment.

# data[].attributes.body
Si tenim objectes de plata, haurem apreciat que quan passa una sèrie de temps la plata s’enfosqueix. Quan s’enfosqueix ja fins i tot no sembla ni plata.

# data[].attributes.body
En les reaccions químiques o canvis quimics, hi participen 2 o més subtàncies anomenades reactius. En aquestes reaccions un dels reactius es limitant, que vol dir que es consumeix totalment més ràpidament, i l’altre reacciona en excés, es a dir que quan l’altre ja s’ha consumit totalment, d’aquest reactiu encara hi queda.

# data[].attributes.body
·Balança de grams

·Ingredients:

-Sucre 100g

-Mantega 150g

-Ous 4U

-Farina 70g

-Xocolata negra 150g

-Sal 1g

-Cacau en pols 2g

# data[].attributes.body
-Per començar posarem els ous en un bol, i afegirem el sucre.
Després o barregem tot.
-Seguidament posarem en un altre bol la mantega i la
xocolata. Llavors la ficarem al microones durant 1 minut.
-A continuació afegirem la mantega i la xocolata amb els
ous i el sucre. I ho barrejarem tot bé fins que estigui tot ben
fusionat.
-Quan acabem agafem un tamitzador i afegim la sal, la farina i
el cacau a la barreja.
-Afeguim als motlles una mica de mantega i farina perquè no
s’enganxi la massa.
-Continuarem posan la massa dintre del motlles amb l’ajuda
d’una cullera.
-Finalment posarem el forn a preescalfar a 190ºC, i posarem
els coulants durant 10min.
-Per acabar A MENJAR !

# data[].attributes.body
A GAUDIR !😋

# data[].attributes.body
a)Quantitat de mols i molècules de sucre que has posat en la recepta. Considerem que el sucre és la sacarosa C12H22O11

Grams sucre ( C12H22O11) :100g
MM C= 12 g/mol
MM H=1 g/mol
MM O= 16 g/mol
————————————

MM total= 12x12 +1x22 + 16x11 = 342g/mol C12H22O11

- 100g C12H22O11 x 1mol C12H22O11/342g C12H22O11 =
0,292mol C12H22O11
-100g C12H22O11 x 1mol C12H22O11/342g C12H22O11 x
6,023^23 molècules/1molC12H22O11 = 1,76 x 10^23
molècules de C12H22O11

b) Quantitat d’àtoms de C que ens proporciona el sucre.

-100g C12H22O11 x 1mol C12H22O11/342g C12H22O11 x
6,023^23 molècules/1molC12H22O11 x 12 àtoms de
Carboni/ 1 molècules de C12H22O11 = 2,113 x 10^24 àtoms
de Carboni

c) A quina temperatura fon la mantega, és a dir, passa de sòlid a líquid.

Comença a fondre’s a 34ºC

Tª fusió mantega=34ºC + 273= 307 K

d) Com s’anomena aquest canvi d’estat.

El canvi d’Estat de salud a líquid es diu: Fusió.

# data[].attributes.body
·1:Got
·1:Agulla
·Sabó de rentavaixelles
·Aigua

# data[].attributes.body
Comprovant que els detergents son tensioactius, es a dir que rebaixen la tensió superficial.
En aquest cas serà de l’ aigua.

# data[].attributes.body
Una de les propietats que te l’aigua (H2O) es la tensió superficial.
La tensió superficial es la quantitat d’energia necessària per augmentar la superfície de l’ aigua definida per unitat d’ àrea.
Això vol dir que com les moltècules d’ aigua col·lisionen molt entre elles, aquestes creen una resistència: la tensió superficial.
Aquesta pot implicar que es formin les gotes i que siguin rodones, que hi hagin insectes que hi puguin caminar per damunt, que es formin menisc a l’ hora d’enrasar els líquids,…

# data[].attributes.body
-Omplim un got amb aigua de l’aixeta fins la meitat, més o menys.
-Després intentem posar una agulla de manera horitzontal, amb molta cura. Segurament es quedarà a la superfície.
-A continuació, quan l’agulla estigui a la superfìsie, posem-hi una gota de rentavaixelles.
-Finalment observarem què pasa.

# data[].attributes.body
La Densitat es una magnitud referida a la quantitat de massa continguda en un determinat volum.

D= Massa➗volum

# data[].attributes.body
Volem comprovar el comportament de l’aigua envers la seva densitat. Ho compararem amb la densitat del alcohol.

# data[].attributes.body
-2: gots
-Aigua
-Alcohol de farmàcia (96ºVOL)
-2:Glaçons

# data[].attributes.body
-Posem aigua en un got.
-Posem alcohol de farmàcia (96 ° VOL) en un altre got.
-Afegim un glaçó a cadascun dels gots.

-Observem atentament la diferència entre ambdós gots.

( Si volem ):
*Realitzem aquesta experiment només amb l'alcohol amb els
nostres pares, germans o amics i pregunteu-los si noten
alguna cosa destacable.

# data[].attributes.body
-Sabríeu descriure què ha passat en cadascun dels gots.

I per què?
En el got A, el qual contenia alcohol, el gel no ha surat. Ja que l’alcohol te una densitat més baixa respecte a la del  gel: D alcohol=0,803g/mL; D gel= 0,917g/mL. Això fa que com el gel es més dens, s’hi enfonsi en l’alcohol.
En el got B, el cual contenia aigua, el gel a surat. Ja que el gel es menys dens respecte de l’aigua: D H2O= 1g/mL; D gel: 0,917g/mL. Llavors com que el gel te una densitat menors a l’aigua doncs fa que aquest suri per damunt de l’aigua.

-Si en Iloc d'afegir un glaçó als gots hi posem oli, què suceeix i per qué?

Succeirà que l’oli suraria per sobre de l’aigua, got . Ja que l’oli te una densitat menor a la de l’aigua, D oli=0,84g/mL; D aigua= 1g/mL. També es a causa que l’oli es hidrofòbic, que no pot estar en contacte amb l’aigua.
Però en canvi en l’alcohol com l’oli té una major densitat que l’alcohol, doncs en aquest cas l’oli s’anirà cap al fons del got, precipitarà: D oli=0,84g/mL, D alcohol= 0,80g/mL.

-En els coctels, com es comporten els glaçons?
En els còctels al no ser alcohol pur, alguns còctels, els gels suren. Ja que els gels tenen una densitat més baixa a la del còctel.
Exemple: Tequila (35% alcohol en volum )i un gel.

Nota: Si feu l'experiment ràpid podeu reutilitzar l'alcoho que heu fet servir i tornar-lo a posar dins el recipient de l
farmacia. S'haurà diluit poc.

# data[].attributes.body
Els colorants de tenyir sovint són mescles de colors purs. Amb aquest experiment ho determinarem.
La cromatografia consta de 3 fases:

-La fase estacionària o suport (paper)

-La fase mòbil o eluent (alcohol, aigua...)

- L'agent a separar (taca de retolador).

# data[].attributes.body
-3: Gots
-Aigua destil-lada (de planxar)
-Alcohol
-Oli de cuina
-3: Papers de filtre retallats en tires
-1: Retolador de color verd

# data[].attributes.body
L’objectiu de l’experiment es determinar de quins colors primaris estan compostos els colorants dels retoladors.

# data[].attributes.body
-Agafem els tres gots i fem un muntatge (com s'indica al dibuix).
- En un fiquem 1 cm d'aigua destil-lada (de planxar); a l'altre, 1 cm d'alcohol; al tercer, 1 cm d'oli de cuina.
-Després agafem 3 papers de filtre retallats, com al dibuix, i amb un retolador de color verd fem a cada paper una taca igual de gran, a uns 2 cm de l'extrem inferior.
-Pengem els papers submergint-los només una miqueta en els líquids; sobretot, aquests no han de tocar la taca.

-Finalment apuntem l’hora exacta que és i anem observant i anotant què passa.

# data[].attributes.body
1. Qué hi observem al cap d'una hora? He observat que segons en quin eluent, líquid, he posat els papers absorbent amb la taca de retolador es pot observar millor o pitjor de quins colors està format el verd: -Aigua destilada: la taca s’ha mogut completament cap adult desapareixent per complert el color verd i deixant veure el color groc fluorescent del que prové juntament amb una miqueta de blau en l’últim extrem del paper. -Alcohol: ha fet que s’embaji completament el color verd i mostrant els colors del que deriva. Al lloc on hi haig fer la taca es veu clarament una rodona groga fluorescent que s’estira cap adalt, on hi ha un tramp on es perd el color i després i comença una linea blava. -Oli: no ha fet que que es pugui apreciar cap fase estacionaria.

2.  Els tres eluents són igual d'afins per a la fase esta- cionaria (paper)? No, ja que hi ha alguns que hi son més potents com per exemple l’alcohol i l’aigua destilada, i  l’oli en realitat no a aconseguit que es puguin diferenciar els diferents components del color verd.

3.  Les taques, com és que corren a diferent velocitat? Corren a diferent velocitat ja que hi han eluents que són més potents que d’altres. El més potent, l’aigua destilada, fa que els pigments més lleugers s’embajin cap adalt. L’alcohol  també a aconseguit moure els components del color verd però com no es tant potent triga molt més temps a que els pigments més lleugers pugin. L’oli no ha mogut cap component del color verd ja que no te aquesta qualitat de poder desenvolupar una fase estacionaria en una cromatografia.

4. Són igual de solubles en els tres eluents? No ja que cada líquid te propietats diferents: L’aigua destilada es la més soluble, seguida de l’alcohol i per últim l’oli.

5.  En cas que un dels tres eluents quasi no desplacés la taca, a què seria degut? Es el cas de l’oli, ja que aquest no te la qualitat de poder esdevenir fases estacinàries en els pigments. Es a dir que no té la capacitat de poder separar els compostos que conformen el color verd.

6. Com és que uns eluents separen millor que altres els components de la taca? Es perque l’aigua destilada i l’alcohol son eluents més potents i que tenen la qualitat de poder fer fases estacionàries. Propietat de la que l’oli en manca.

# data[].attributes.body
-Per què l’ agulla primer surava en l’aigua ?
L’agulla surava gràcies a l’efecte de la tensió superficial.
La tensió superficial causava que les molècules de l’aigua empenyessin  l’agulla cap amunt, fent que surés.

-Què a fet el sabó envers l’aigua?
El sabó a reduït la tensió superficial de l’aigua ja que es un
tensioactiu. Fent que l’ agulla ara s’enfonsés.

Em complit el nostre objectiu de demostrar que el sabó es un tensioactiu.

# data[].attributes.body
- 2 plats
- 2 llumins
- 1 tros de pa
- 1 got
- aigua ( per omplir el pla )

# data[].attributes.body
L’objectiu d’aquest experiment es esbrinar quin és el reactiu limitant en la reacció de combustió que experimenta un llumí.
També veurem si el reactiu limitant es el cap del llumí o l’aire.

# data[].attributes.body
1.  Enceneu un Ilumí i poseu-lo en un plat , i espereu que finalitzi la reacció de combustió.

2.  Poseu un altre Ilumí en un tros de pa i després poseu aquest en un plat amb agua. Feu-ho de manera que s'aguanti, sense que el llumí toqui l'aigua. Enceneu el Ilumí i tapeu-lo amb un got. Veureu que l’aigua que hi havia en el plat anirà pujant per el got

# data[].attributes.body
Justifiqueu el que ha succeit en el procediment 1 i en el 2

El que s’ha vist en el 1r procediment es que el llumí s’ha consumit més ràpidament, ja que hi havia una quantitat molt més elevada d’aire. Per això en aquest primer cas el reactiu limitant a sigut el llumí, ja que s’ha consumit molt més ràpidament, i el reactiu en excés a estat l’aire ja que s’ha consumit el llumí i encara així a hi havia més cuantitat d’aire que a sobrat.
En el 2n procediment, com en el procès de combustió hem limitat la quantita d’aire tapant la reacció amb un got, doncs hem vist que el reactiu limitant a sigut l’aire en aquest cas, ja que hi havia una quantitat molt més petita d’aire. L’aigua a actuat com un indicador de la falta d’aire, quan aquesta a començat a pujar pel got, a causa del buit que s’havia format.

Quin és el reactiu limitant en l'1 i en el 2?

En el 1r procediment el reactiu limitant a estat el llumí, j que s’ha consumit més ràpidament que la quantitat d’aire ( ja que no estava limitada la quantitat d’aire).
En el segon procediment el reactiu limitant a estat l’aire. Ja que en aquest cas hem limitat la seva quantitat tapant la reacció de combustió amb un got. L’indicador que gens a fet veure que s’havia consumit abans l’aire que el llumí a estat l’aigua, ja que quan ja s’havia consumit l’aire l’aigua a començat a pujar pel got , a causa del buit d’aire que s’havia format.

# data[].attributes.body
La caramelització és el procés d'eliminació d'aigua d’un sucre. Aquest procés comença amb la fusió del sucre a temperatures altes, durant aquest porcés els sucres presents en els aliments presenten una sèrie de canvis els qual es poden apreciar per exemple en el color marró o grogueng que agafarà l’aliment.
Aquesta tècnica es molt utilitzada en cuina per la varietat de sabors i olors dolços que s’hi creen.

# data[].attributes.body
L’objectiu d’aquesta activitat és comprovar l'evolució de la reacció de la sacarosa (anomenada habitualment sucre) quan augmenta la temperatura.

# data[].attributes.body
-1 paella o cassó
- 2 cullerades de sucre
-mitja collarada d’aigua
-1 motlle

# data[].attributes.body
Poseu en una paella o cassó sucre i mitja collerada d'aigua.
Remeneu la solució per a que el sucre es pugui diluir en l’aigua.
Poseu el recipient al foc directe.

Observeu els canvis que es van produint, tant en la textura com en el color del sucre amb aigua que està en el foc.

# data[].attributes.body
Sabrieu descriure els canvis produits?

Durant el procés de caramelització, o piròlisi que es produeix quan es supera o s’arriba al punt de fusió d’un carbohidrat senzill, s’alliberen una sèrie de compostos volàtils, s’evapora l’aigua que hi havia i es fusionen i cristalitzen el sucres , descomponen els sucres naturals dels aliments en glucosa i frusctosa. També, són una sèrie de reaccions de condensació, isomerització, deshidratació i polimerització. La caramel·lització transcorre més ràpid en medis àcids o alcalins que en medis neutres.
A més a més, hi han canvis en els colors dels aliments, que a mesura que s’augmentarà la temperatura anirà  agafant un color groc i després marró característic.

Busque el punt de fusió del sucre (sacarosa) i les tempe-ratures en què es produeix la caramel-lització.

El punt de fusió del sucre o sacarosa es 459k o 186ºC. La caramelització es produeix en temperatures de 160ºC.

Cerqueu utilitzacions culinaries del producte final obtingut

La utilització d’aquesta tècnica en la cuina la podem apreciar en exemples com els postres: els caramels i les llaminadures, o en les cebes que es caramelitzen en els cuits, també en fruits secs garapinyats,… entre altres. Aquesta tècnica s’utilitza en l’àmbit culinari per a poder obtindre sabors, aromes i textures dolces i característiques.

# data[].attributes.body
Quan torrem el pa, podem apreciar una sèrie de canvis tant en la seva textura, com en el seu color. Aquets canvis són deguts a una sèrie de reaccions químiques que succeeixen durant l’augment de temperatura que experimenten els aliments quan els torrem.

# data[].attributes.body
L’ objectiu d’aquest experiment és analitzar la reacció en què el pa es va tornant marró durant el procés de torrefacció

# data[].attributes.body
- pa de motlle
- una torradora

# data[].attributes.body
Poseu pa de motlle a la torradora durant un breu espai de temps.
Observeu si s'hi han produit canvis.
Torneu a posar el pa a la torradora el doble de temps.
Observeu canvis en el color i en la textura?
Podeu anar augmentant el temps amb cura de no cremar el pa.

# data[].attributes.body
Justifiqueu els canvis que es produeixen.

Els canvis que s’han anat produint durant el procés de torrat que a experimentat el pa han sigut :reaccions tèrmiques de sòlid-gas, que poden incloure oxidació, reducció, cloració, sulfatació i pirohidròlisi. La reacció que s’aprecia més visualment es la deshidratació, o pèrdua d’aigua, del pa i la reacció de Maiard, que és la responsable de que el pa es possi de color marró a mesura que augmentem la temperatura.

Sabríeu dir el nom de la reacció?

En el procés de torrefacció o torrat  succeeix la reació de Maillard causant del color característic del torrat.
També  experimenta una deshidratació el pa.

Busqueu altres exemples de la mateixa reacció.
O inclús alguna recepta.

Un altre exemples de torrat, o terrefacció, pot ser el cafè torrat i  els fruits secs.
Un exemple de receptes són les receptes de “tostas “, on es torra pa i a sobre d’aquestes es posen aliments saludables com alvocat, o humus,… o també pots possar aliments menys saludables com nutella, patés,…

# data[].attributes.body
L’objectiu d’aquesta activitat es evidenciar la reacció d'oxidació en algunes fruites, en aquest cas seran en  una pera i una  poma.

# data[].attributes.body
-2 peres
-2 pomes
-2 bols
I una nevera

# data[].attributes.body
Pela una poma i una pera i trossegeu-la en porcions petites. Poseu-les en dos bols.
Espereu 30 minuts i observeu que succeeix.
Passada 1 hora mira quins canvis s’han produït.

Repartiu en dues parts cada fruita i deixeu una part de la poma i la pera fora de la nevera, i l'altra part dins la nevera.
Espera un dia després observeu qué ha passat.

# data[].attributes.body
Explica la reacció produïda.

S’ha produït una reacció d’oxidació.
Aquesta reacció es produeix quan al tallar les fruites, el seu interior entra amb contacte amb l’oxigen.
El causant d’aquesta reacció és un enzim anomenat polifenol oxidasa que es troba al interior de les fruites. Aquet enzim  farà que que hi hagi una degeneració de la fruita la qual podem aprecisar en el color marró que va agafant.

Fes una relació de fruites que s'oxiden i altres que no.
Sabríeu explicar per qué?

Per exemple les taronges i mandarines triguen molt més a oxidar-se, o fins i tot no s’oxiden, en comparació amb les pomes o les peres. Això és a causa de la cuantitat de l’enzim polifenol oxidasa que continguin la fruita.

Hi ha algunes maneres d'evitar l'oxidació de les fruites? Pots preguntar a la teva família a veure si et recomanen algun procediment i l'experimentes.

Per evitar l’oxidació de les fruites hi han mètodes diferents, tots aquests mètodes el seu objectiu es frenar l’acció d’aquest enzim.
Un exemple de mètode per poder frenar l’acció enzimàtica es posar les fruites a la nevera, ja que amb les temperatures baixes l’acció enzimàtica es ralenteix. Uns altres mètodes de conservació poden ser les confitures, ja que es conserva la fruita amb els sucres, o també un altre mètode pot ser fer mermelàdes (però aquest processos requereixen molt de temps per a poder veure els resultats ). Jo he provat de congelar i possar a la neveres les fruites, i es veu en els resultats que a temperatures baixes com no hi ha casa acció enzimàtica no hi ha casa oxidació de les fruites.

# data[].attributes.body
Segurament que a casa podeu trobar alguna cullereta, una cadeneta o un anell de plata, enfosquida pel temps. Voleu que torni a lluir com autèntic argent?

Doncs aquet es l’objectiu d’aquesta pràctica .

# data[].attributes.body
-2 colleres
-paper de plata
-1 peça de plata que volguem que torni a lluir
-2 vols
- aigua per escalfar-la
- 2 cullerades de bicarbonat
-2 cullerades de sal de cuina NaCl
-sabó

# data[].attributes.body
Escalfeu un got d'aigua a alta temperatura en un pot normal.
Afegiu-hi dues cullerades petites de clorur de sodi (sal de cuina)
i dues cullerades petites de bicarbonat de sodi, remenant
perque es dissolqui tot.
Netegeu amb aigua i sabó i esbandiu bé amb aigua la peca d'argent de la qual volem recuperar la lluïsor i eliminar l'as-pecte fosc.
Feu una safata amb paper d'alumini i poseu-la al fons d'un recipient.

Poseu la peça de plata a sobre i afegiu la solució de bicarbo-nat i sal ben calenta al damunt.

Espereu una estona fins que el conjunt es refredi completament.

# data[].attributes.body
Extraieu la peça d'argent: què ha passat? Quin aspecte té?

Encara està una mica enfopsquida però si l’aixuguem queda lluent .
El què a succeït és que ara la foscor s’ha quedat enganxada a l’alumini.

Per què abans de l'experiment la peça d'argent era de color gris fosc i no semblava plata?

Perquè la plata al entrar en contacte amb el sofre que hi ha al aire, fa que es vagi una reacció que l’ enfosqueix.
Aquesta capa fosca es produeix a causa d’una reacció que es produeix amb la plata quan està amb contacte amb el sofre de l’aire:

Ag + H2S———- Ag2S + H2

Sabríeu escriure quins fenòmens químics s'hi han esde-
vingut?

Durant aquest procés de treure la foscor de la plata el que a succeït és que al posar la plata on la solució d’aigua calenta amb bicarbonat i sal en un vol d’ alumini, la sal i el paper d’alumini han fet d’ imant per atraure la foscor  i separar-la de la plata. També, el bicarbonat a ajudat en traspassar la foscor de la plata al paper d’ alumini, i l’aigua calenta a alleugerat el procés, ja que en una temperatura més elevada les molècules es mouen més ràpidament.
Ag2S + Al——-—-> Ag + Al2S3

Quina funció tenen l'alumini, la sal i el bicarbonat?

Tenen una funció d’ iman per atraure la foscor que estava enganxat a la plata, i així poder-lo separar de la plata.

Observeu detingudament el fons de la safata d'alumini.
Qué hi veieu?

Veiem que està negre, el que és negre que està al fons és l’àcid sulfhidric que estava enganxat a la plata. Ara està enganxat al vol d’alumini ja que aquet junt amb la sal i el bicarbonat han fet d’iman per separra la plata d’aquest àcid.

# data[].attributes.attachment_link.description
Manuals d'ús Benvinguda al professorat Manual de l'estudiant Gestor d'identitat URV Suport Campus Virtual Publicació de materials docents