# data[].attributes.body
No hi ha gaire a comentar en l'àmbit espacial, el documental està preparat però encara així utilitza espais molt mundans, en alguns moments utilitzar aquest tipus d'espais obliga a canviar la forma de gravar el documental, per exemple en alguns moments cal utilitzar un pla molt proper o un pla tancat amb un teleobjectiu, ja que l'espai no permet per un bon pla obert que mostri tota l'acció.

# data[].attributes.body
En l'àmbit sonor, el documental s'allunya molt de la norma, no hi ha diàleg sinó que utilitza una veu en off de la germana de la protagonista. Tota la veu té forma de la lectura de les cartes que la Rosa envia a la Nora. La veu ve acompanyada d'una música que va fluctuant dependent de la veu en off i les imatges.

# data[].attributes.body
No hi ha gaires aspectes a comentar sobre la il·luminació, utilitza il·luminació natural o la il·luminació pròpia del lloc. D'aquesta manera, encara que algunes escenes tenen soroll, aporta una sensació de realisme i proximitat, ja que utilitzar llum artificial fa que sembli un producte molt més preparat i ho fa menys proper, fins i tot ens fa simpatitzar menys, ja que sembla menys realista.

# data[].attributes.body
En l'aspecte gràfic, el creador utilitza la càmera a l'esquena per donar una sensació d'espontaneïtat i proximitat. En l'àmbit de plans recorda a les pel·lícules dels germans Safdie, ja que alteren plans oberts llunyans o amb teleobjectius amb plans molt propers, ens fan sentir com que estem dins del docu.

# data[].attributes.body
El relat es divideix en 3 seqüències:
En la primera sentencia, Rosa que està a Bolívia amb el seu marit i fills explica a Nora que el seu marit té símptomes que fan que pesi que té la malaltia del Chagas. Parla de com l'ha convençut per anar a l'hospital i agraeix a Nora pels diners que ha enviat, i li diu que recorda a Sarita, filla de nora que va morir de Chagas.
En la segona seqüència Rosa li diu a Nora que el seu marit, Walter finalment ha quedat hospitalitzat i està empitjorant, i té por que sigui el Chagas. Li parla de com quan eren petites anaven pel carrer i jugaven a fer veure que eren invisibles, i fa una comparació amb ara, que amb tants problemes se senten invisibles, però no ho són, sinó que no les volen veure, parlant de com la societat dóna l'esquena als seus problemes a causa de la seva pobresa.
La tercera i última seqüència se centra en la mort de Walter per problemes cardiovasculars a causa de Chagas. Rosa parla a la seva germana per dir-li que ja l'han enterrat i que se li fa molt difícil explicar-li al seu fill, dient-li que el pare està al cel, amb la seva cosina. Diu que el metge li recomana als seus fills que es fessin la prova però ella diu que dubta de si val la pena, ja que de què serveix saber que tens una malaltia que no té tractament.

# data[].attributes.body
Es tracta d'un documental demostratiu, ja que el reporter basa l'obra a intentar donar a conèixer un problema desconegut, a més, aporta informació perquè l'espectador pugui entendre millor el problema.

# data[].attributes.body
La malaltia de Chagas, parasitaria, és transmesa per infectes que es troben sobretot en zones rurals pobres de llatinoamericà. No hi ha cap vacuna ni medicament per prevenir el parasit, encara que si hi ha per matar-lo, sobretot en l'inici de la infecció. Una infecció no tractada pot portar símptomes molt greus, arribant a la mort.

# data[].attributes.body
Les protagonistes d'aquesta història són dues germanes, la Rosa i la Nora. Són de Bolívia però la Nora ha vingut a Espanya per treballar, després que la seva filla mori de Chagas. El marit de la Rosa, el Walter agafa el Chagas i durant la història ella li explica a la Nora tot el que va passant i com se sent.