# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Hyppää sisältöön

Tietosuojavaltuutetun toimiston ja TIEKE Tietoyhteiskunnan kehittämiskeskus ry:n kaksivuotinen GDPR2DSM-hanke on tukenut pk-yrityksiä tietosuojavaatimusten täyttämisessä. Hankkeessa kehitettiin yksinkertainen verkkotyökalu, jolla yritykset voivat testata tietosuoja-asetuksen eli GDPR:n vaatimusten toteutumista yrityksessään. Työkalu on saatavilla suomeksi, ruotsiksi ja englanniksi. Työkalu on nyt julkaistu avoimena lähdekoodina.

Näytä lisää

Tietosuojalainsäädännön noudattamisesta on huolehdittava, kun puolueet, ehdokkaat tai heidän tukiryhmänsä käsittelevät henkilötietoja vaalityössä. Myös sosiaalisen median kautta tehtävässä henkilötietoihin perustuvassa mainonnassa on noudatettava tietosuojasäännösten vaatimuksia. Valmisteilla olevat lainsäädäntöuudistukset sekä sosiaalisen median alustoja koskevat eurooppalaiset päätökset vaikuttavat tulevaisuudessa merkittävästi kohdennetun markkinoinnin ja poliittisen mainonnan edellytyksiin.

Näytä lisää

Tietosuojavaltuutetun toimiston puhelinneuvonta palvelee uuden aukioloajan mukaisesti 6. helmikuuta alkaen. Puhelinneuvontamme siirtyy uuteen palveluaikaan toistaiseksi.

Näytä lisää

Tekoälyä, viranomaistoimivaltaa ja luteita

Euroopan neuvoston aloitteesta syntynyttä kansainvälistä tietosuojapäivää vietetään huomenna 17. kertaa. Tietosuojapäivän tavoitteena on lisätä tietoisuutta tietosuojaan ja henkilötietojen käsittelyyn liittyvistä oikeuksista ja velvollisuuksista.
Näytä lisää

Sivun alkuun

# data[].attributes.attachment_link.description
Hyppää sisältöön Tietosuojavaltuutetun toimiston ja TIEKE Tietoyhteiskunnan kehittämiskeskus ry:n kaksivuotinen GDPR2DSM-hanke on tukenut pk-yrityksiä tietosuojavaatimusten täyttämisessä. Hankkeessa kehitettiin yksinkertainen verkkotyökalu, jolla yritykset voivat testata tietosuoja-asetuksen eli GDPR:n vaatimusten toteutumista yrityksessään. Työkalu on saatavilla suomeksi, ruotsiksi ja englanniksi. Työkalu on nyt julkaistu avoimena lähdekoodina.

# data[].attributes.body
Opiskelijan kuvauslupa on kysyttävä.

# data[].attributes.attachment_link.title
Opiskelu- ja asuntolapaikka vahvistus 2022

# data[].attributes.headline
Digitaaliset palvelut ja sosiaalinen media

# data[].attributes.subject
Digitaaliset palvelut ja sosiaalinen media

# data[].attributes.body
Digitaalisista palveluista löytyvän materiaalin käyttäminen on usein houkuttelevaa ja hyödyllistä myös opetustarkoituksiin. Miten tekijänoikeus suhtautuu digipalveluiden materiaaleihin? Mitä asioita opettajien pitää ottaa huomioon sosiaalista mediaa käytettäessä?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Digitaalisista palveluista löytyvän materiaalin käyttäminen on usein houkuttelevaa ja hyödyllistä myös opetustarkoituksiin. Miten tekijänoikeus suhtautuu digipalveluiden materiaaleihin? Mitä asioita opettajien pitää ottaa huomioon sosiaalista mediaa käytettäessä?
Käyttäjä luo aineistoa
Kaikille avoimessa verkkomateriaalissa lähtökohtana on se, että niitä saadaan esittää sellaisenaan opetuksessa, kunhan ne eivät sisällä liikkuvaa kuvaa.

Sosiaalista mediaa käytettäessä on ensimmäisenä muistettava, että valtaosa palveluiden materiaalista on käyttäjien tuottamaa. Yksityishenkilöt eivät aina tunne oikeuksiansa, joten sosiaalisessa mediassa liikkuu paljon laitonta aineistoa ja väärää tietoa. Laittoman aineiston kopiointi ja esittäminen on kiellettyä.

Toisekseen on syytä muistaa, että palveluihin rekisteröityessään käyttäjä hyväksyy palvelun laatimat käyttöehdot. Tekijänoikeudellisesti sopiminen on mahdollista lähes kaikissa tilanteissa ja moni tekijänoikeudellinen kysymys ratkeaa internet-palveluissa sopimuksen perusteella, joten käyttöehtosopimuksiin tutustuminen on erittäin tärkeää. Jatkuvasti muuttuvien käyttöehtojen lukeminen on käyttäjän vastuulla.
YouTube
Opetuksen yhteydessä saa esittää kaikkia muita julkaistuja teoksia paitsi elokuvia ja näytelmiä. YouTube-videot lasketaan tekijänoikeudellisesti elokuvateoksiksi, joten niiden esittäminen ei ole sallittua ilman erillistä lupaa.

YouTube-videoiden infokentässä on kuitenkin lisenssivalikko, jossa käyttäjä voi antaa laajennetun Creative Commons -lisenssin videoklipilleen. Mikäli video on lisensoitu CC-lisenssillä, sen saa esittää oppitunnilla. Jos lupaa ei ole mainittu ja lisenssiksi on valittu vain "Tavallinen YouTube-käyttölupa", sitä on lupa käyttää vain yksityisesti ja esittäminen opetuksessa vaatii erillisen luvan. Esimerkiksi https://search.creativecommons.org/ sivulta voi hakea CC-lisensoituja videoita. Myös muista palveluista, kuten Vimeosta, voi hakea niitä.

YouTubenkin kohdalla on muistettava, että videot ovat käyttäjien lataamia, joten palvelussa esiintyy paljon laitonta materiaalia. Laittomasti YouTubeen laitettuja videoita ei saa opetuksessa esittää missään tapauksessa.
Wikipedia
Wikipedian pääperiaatteena on tiedon avoimuus. Tekstisisältö ja Wikipedian kuvat on lisensoitu joko Creative Commons tai GNU General Public -lisenssillä. Wikipedian sisällön esittäminen ja käyttö opetustarkoituksissa on siis melko vapaata. Wikipedian tekstejä tai kuvia käytettäessä on kuitenkin aina muistettava mainita tekijän nimi tai ainakin Wikipedia lähteenä.
Spotify
Spotifyn käyttäminen oppitunneilla ei ole ongelmatonta. Tekijänoikeuslaissa on säännöksiä, jotka mahdollistavat sen, että teoksia voidaan käyttää opetuksessa ilman yksittäistä lupaa tekijänoikeudenhaltijalta. Tekijänoikeuslain 21 §:n mukaan teoksen saa esittää julkisesti opetuksen yhteydessä, jonka perusteella musiikkia voi soittaa oppitunneilla. Spotify Free ja Premium -palveluiden käyttöehdot kuitenkin rajaavat palvelun käytön ainoastaan henkilökohtaiseen ja ei-kaupalliseen käyttöön, jolloin musiikin soittaminen opettajan omalta Spotify-tililtä olisi käyttöehtojen vastaista. Ongelmalliseksi on noussut kysymys siitä, voidaanko sopimusmääräyksillä syrjäyttää opetuksen hyväksi säädettyjä poikkeussäännöksiä? Ongelmasta ei ole oikeuskäytäntöä, joten tilanne on tällä hetkellä epäselvä.
Sosiaalinen media
Tekijänoikeudellisesti sosiaaliseen mediaan, kuten Instagramiin, Twitteriin tai Facebookiin, luodut materiaalit voivat olla suojattuja aivan samoin kuten muutkin materiaalit. Sen sisältöön pätee lähtökohtaisesti samat säännöt kuin muuhun internet-aineistoon. On kuitenkin huomioitava palvelun käyttöehdot, joihin käyttäjä on sitoutunut. Palveluiden käyttöehdoissa todetaan usein, että käyttäjällä on oltava kaikki oikeudet jakamaansa sisältöön. Tätä ei kuitenkaan välttämättä valvota etukäteen, joten palveluissa esiintyy myös laitonta materiaalia.

Facebookissa on kuitenkin syytä kiinnittää huomiota erityisesti yksityisyyden suojaan, sillä vain harva aineisto on julkaistu Facebookissa kaikkien käyttöön. Käyttäjän määräämiä yksityisyysrajoituksia ei voi ohittaa esimerkiksi siten, että opettaja esittäisi Facebook-ystävänsä tekemän runon koko luokalle. Runon voi esittää vain siinä tapauksessa, että koko ryhmällä olisi muutenkin pääsyoikeus sisältöön.

Toisaalta palveluiden käytössä on syytä kiinnittää huomiota henkilöiden kuvien esittämiseen. Suomessa ei ole henkilön kuvan käyttöä koskevaa lainsäädäntöä, mutta perustuslain yksityisyyden suojan säännökset ja henkilötietolaki rajaavat tunnistettavien kuvien käyttöä melko tiukasti.

# data[].attributes.attachment_link.title
Digitaaliset palvelut ja sosiaalinen media

# data[].attributes.attachment_link.description
Digitaalisista palveluista löytyvän materiaalin käyttäminen on usein houkuttelevaa ja hyödyllistä myös opetustarkoituksiin. Miten tekijänoikeus suhtautuu digipalveluiden materiaaleihin? Mitä asioita opettajien pitää ottaa huomioon sosiaalista mediaa käytettäessä? Käyttäjä luo aineistoa Kaikille avoimessa verkkomateriaalissa lähtökohtana on se, että niitä saadaan esittää sellaisenaan opetuksessa, kunhan ne eivät sisällä liikkuvaa kuvaa.

# data[].attributes.body
Sosiaalisen median käyttöön liittyvä turvallisuus koostuu sellaisista asioista kuin:

tietoturva

yksityisyyden suoja

tekijänoikeudet ja käyttöehdot sekä

hyvät käytöstavat eli netiketti.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Kaikkeen yhteisölliseen toimintaa tarvitaan yhteisiä sopimuksia ja toimintatapoja. Sosiaalisen median käyttöön liittyvä turvallisuus koostuu sellaisista asioista kuin:

tietoturva

yksityisyyden suoja

tekijänoikeudet ja käyttöehdot sekä

hyvät käytöstavat eli netiketti.

Turvallisuutta luo ihmisten välisen sosiaalisen toiminnan asianmukaisuus, ennakoitavuus ja luottamuksellisuus. Sosiaalisessa mediassa toimii sama kultainen sääntö kuin muualla: toimi itse, kuten toivot muiden toimivan. Ole siis kohtelias ja ota muut huomioon. Erityisen tärkeää turvallisuus on lasten ja nuorten kohdalla. Valitettavasti sosiaalinen media on näyttänyt kyntensä myös epäsosiaalisen toiminnan välineenä. Erilainen kiusanteko, häirintä ja rikollisuuskin pesii verkossa. Mitä suositumpi sosiaalisen median palvelu on, sitä enemmän sen ympärillä on myös lieveilmiöitä.

Päivitykset, suojaukset ja harkitseva käyttö

Tietoturva on keskeinen osa tietoyhteiskunnan kansalaistaitoja. Jokaisen internetyhteydessä olevan tietokoneen suojaaminen verkkohyökkäyksiltä, viruksilta ja muilta haittaohjelmilta on tärkeää. Oppilaitoksissa tästä huolehtii useimmiten tietohallinto. Kotikoneiden ja omien mobiililaitteiden suojaaminen vaatii tietoturva-asioiden seuraamista, laitteiden ja ohjelmistojen päivittämistä sekä tarvittavien turvaohjelmien hankkimista.

Tietoturvan vuoksi oppilaitosten koneille ei saa asentaa omatoimisesti mitään. Samasta syystä oppilaitosten verkkoa suojataan sisällönsuodatuksella, joka hidastaa tai estää monien sosiaalisen median palveluiden toiminnan. Hidastuminen syntyy esimerkiksi mainosten estämisestä. Usein oppilaitoksissa on myös suljettu ulkopuolisten kirjautuminen langattomaan verkkoon. Tämän perusteena on sekä tietoturva että verkon kapasiteetin rajallisuus.

Mobiililaitteiden käytön lisääntyminen on johtanut uusiin tilanteisiin oppilaitosten tietoturvan ja käyttäjän vapauksien pohdinnassa. Jotta laitteita voisi käyttää täysipainoisesti, niillä pitäisi kyetä toimimaan vapaasti. Vapaa toiminta taas lisää riskien määrää. Oppilaitoksissa ja työelämässä muutenkin on edelleen siis tehtävä kompromisseja rajoitusten ja vapauksien suhteen.

Salasanat ovat tärkein turvatekijä ja samalla riski sosiaalisen median käytössä. Kaikista kriittisin salasana on sähköposti, jonka avulla muut somepalvelut on otettu käyttöön. Viime vuosina Suomessakin on tehty tietomurtoja verkkopalveluiden tarjoajien palvelimille ja varastettu käyttäjätunnuksia. Sovellusohjelmilla voidaan käyttäjätunnus ja salasanaparien kanssa yrittää murtautua muihin verkkopalveluihin. Tästä syystä on tärkeää, ettei sama käyttäjätunnus ja salasanapari ole käytössä useissa verkkopalveluissa.

Vahvan salasanan laatimiseen kannattaa kehittää oma systematiikka. Avuksi löytyy myös verkosta ohjeita sekä sovellusohjelmia, joiden avulla salasanat voi esimerkiksi tallettaa yhden salasanan taakse (esimerkiksi LastPass). Erillisten tunnusten tekemistä vähentää mahdollisuus kirjautua samalla käyttäjätunnuksella useisiin palveluihin ( OpenID).

Jokaisen internetin käyttäjän on osattava tunnistaa tietojen kalastelu, jolla yritetään esimerkiksi sähköpostitse onkia pankkitunnuksia tai muita salasanoja. Erilaiset huijaukset ovat yleistyneet myös suosituissa sosiaalisen median verkostopalveluissa, kuten Facebookissa ja Twitterissä. Sähköpostiosoitteita ja verkkosivuja naamioidaan näyttämään tutuilta palvelulta, kuten verkkopankilta.

Useimmiten huijaukset tulevat ulkomailta, ja ne tunnistaa joko vieraskielisyydestä tai huonosta suomen kielestä. Tietoturvaohjelmat sisältävät yleensä tietojen kalastelun eston ja sähköpostiohjelmat roskaviestien suodattimen. Silti mikään suojaus ja varautuminen ei ole täysin aukoton. Harkitseva sosiaalisen median käyttö on aina paikallaan.

Tietoturvaa voi lisätä monilla pienillä asioilla:

älä kirjoita sähköpostia sellaisenaan verkkosivuille, vaan käytä kiertoilmaisua (esimerkiksi )

liimaa yhteystietosi kaikkiin mobiililaitteisiin, myös muistitikkuihin ja puhelimeen (rehellisiäkin löytäjiä on olemassa)

lukitse mobiililaitteiden käyttäjäprofiilisi salasanalla, joka on sinulle tuttu, mutta ei helposti arvattava

tutki, onko mobiililaitteesi mahdollista jäljittää tai sulkea etätoiminnolla

muista varmuuskopiointi, myös mobiililaitteiden osalta, ja säilytä varmuuskopiota eri paikassa kuin kopioitua laitetta

tarkkaile verkko-ostoksilla selaimen osoiteriviä (siellä pitäisi näkyä salatun yhteyden symboli)

eräissä somepalveluissa on mahdollista erikseen valita suojatun yhteyden (https) jatkuva käyttäminen (näin esimerkiksi Twitterissä ja Facebookissa)

käytä kaksivaiheista tunnistusta tärkeimmissä somepalveluissa, kuten sähköpostissa (löydät ohjeen palvelun verkkosivuilta tai hakemalla verkosta lisätietoja)

seuraa alan lehtiä ja verkkouutisia, kysele ja jaa tietoturvavinkkejä sosiaalisen median verkostoissa.

Yksityinen julkisen keskellä

Yksityisyyden turvaaminen on tärkeää. Sosiaalinen media paljastaa keskustelujen, jaettujen sisältöjen ja profiilitietojen avulla hyvinkin paljon henkilöstä. Eri verkkopalveluissa samoilla tiedoilla julkaistuja aineistoja voidaan yhdistää ja näin luoda hyvinkin moniulotteinen kuvaus henkilöstä. Kenestäkään ei saa laittaa intiimiä aineistoa verkkoon. Tällaisia aineistoja ovat esimerkiksi henkilötiedot, käyttäjätunnukset ja salasanat sekä yksityiselämään liittyvät tiedot.

Tietoturvaan kuuluu myös, ettei henkilö saa tahtomattaan verkosta ei-toivottavaa aineistoa, esimerkiksi tietokoneviruksia tai loukkaavaa sisältöä, kuten pornokuvia. Sisältöihin liittyvän tietoturvan vuoksi sosiaalisen median palveluissa on määritelty ikärajoituksia.

Julkisilla paikoilla otettuja henkilöiden kuvia saa julkaista verkossa. Koulukuvien kohdalla vedotaan henkilötietolakiin, sillä nimettömänäkin julkaistuista kuvista henkilöt on mahdollista tunnistaa. Tietosuojavaltuutetun mukaan oppilaiden kuvia saa viedä verkkoon vain huoltajien suostumuksella. Monissa kouluissa pyydetään nykyisin vanhemmilta lukuvuoden alussa kirjallinen lupa erilaisiin verkkojulkaisuihin.

Jos somepalvelun käyttöönotto vaatii profiilin luomisen, käyttäjä tekee profiilin luomisen yhteydessä sopimuksen palvelun tarjoajan kanssa. Käyttöehdoissa määritellään käyttäjän ja palveluntarjoajan välinen suhde. Useimmiten palveluissa on ikäraja - alaikäraja on usein 13 vuotta. Alaikäinen ei Suomen lain mukaan voi solmia sopimuksia, joten palveluiden käyttöön vaaditaan vanhempien lupa.

Käyttöehdot ovat usein pitkiä ja vaikeaselkoisia. Vaikka monia somepalveluita olisi hauskaa käyttää lasten kanssa koulussa, luotettavat ja turvalliset palvelut on tärkeää seuloa tarkkaan. On myös hyvä muistaa, että eri verkkopalveluissa noudatetaan palvelun sijaintimaan lakeja.

Jatkuvien roskapostiongelmien vuoksi on syytä osata välttää sähköpostiosoitteiden levittämistä. Sosiaalisen median palveluissa on suositeltavaa käyttää muuta kuin oppilaitoksen sähköpostia. Verkosta löytyy useita sähköpostipalveluita. Osasta on mahdollisuus myös muodostaa sähköpostin edelleenlähetys, jolloin kaikkea postivirtaa voi seurata yhden sähköpostin kautta, vaikka käytössä olisikin useampia osoitteita. Googlen Gmail on roskapostisuodattimensa puolesta verkkosähköpostien kärjessä.

Roskapostittajat käyttävät sähköpostiosoitteiden keräämiseen robottiohjelmia. Näitä välttääksesi varo kirjoittamasta verkkosivulle sähköpostiasi tai sähköpostilinkkiä. Ilmoita osoitteesi kiertoilmaisuilla, kuten etunimi.sukunimi (ät) koulu.fi.

Tietoturvaan liittyvät perusasiat eivät ole kovin mutkikkaita:

erilainen salasana kaikkiin palveluihin (luo oma logiikkasi tai käytä apuohjelmaa)

säilytä tunnuksesi turvallisessa tallessa

keskeiset salasanat, kuten sähköpostin ja Facebookin salasanat, pitää vaihtaa aika ajoin

tietokoneen ja mobiililaitteiden säännöllinen päivitys

toimivat turva-asetukset ja ohjelmat kaikkiin laitteisiin

mobiililaitteisiin omistajan yhteystiedot laitteen hukkaamisen varalta

mobiililaitteisiin pääsykoodi estämään luvaton kirjautuminen

selaimen välimuistin tyhjentäminen, jos käytät vierasta laitetta

tietokoneen ja mobiililaitteiden säännöllinen varmuuskopiointi.

Tekijänoikeudet ja lisenssit

Tekijänoikeudet aiheuttavat sosiaalisessa mediassa usein päänvaivaa. Sähköisen aineiston liittäminen omiin teoksiin on petollisen vaivatonta. Kaikessa verkkoviestinnässä tulee kunnioittaa tekijänoikeuksia. Sosiaalisen median voima perustuu avoimeen jakamiseen. Ihmiset voivat vapaaehtoisesti luopua osasta tekijänoikeuksiaan esimerkiksi valmiiksi mietittyjen lisenssien avulla. Creative Commons (teokset, sisällöt) ja GNU (ohjelmat) ovat lisenssipalveluita, joiden avulla ihmiset voivat jakaa internetissä omia tuotoksiaan julkiseen käyttöön ja määritellä, mistä tekijänoikeuksista haluavat pitää kiinni.

Kouluissa julkaisemisen pelisäännöistä pitää sopia yhdessä, sillä valtaosa oppimisen yhteydessä syntyvästä verkkosisällöstä on tekijänoikeuslain suojaamaa. Avoimella jakamisella ja yhteistuottamisella saavutetaan myös usein suuria etuja. Elämme informaatiokylläistä aikaa eikä yksittäisten sisältöjen kaupallinen arvo ole enää yhtä suuri kuin ennen. Merkittävämmäksi on nousemassa kyky paketoida olemassa olevia sisältöjä ja rakentaa mielekkäitä oppimisprosesseja.

Tekijänoikeus koskee teoskynnyksen ylittävää teosta. Kaikki verkkoon jaettu sisältö ei ylitä teoskynnyksen rajaa. Tällaisia sisältöjä ovat esimerkiksi jäsennykset oppikirjoista, selittävät piirrokset tai muut tuotokset, joissa tekijän kädenjälki ei ole ainutkertainen. Rajanveto on toki aina vaikeaa. Aiheeseen kannattaa perehtyä KOTEK-hankkeen (koulujen tekijänoikeudet kuntoon) aineistojen avulla, Tarmo Toikkasen diaesitysten ja verkkoluentojen avulla tai Opettajan tekijänoikeusoppaan sekä sen blogin tuella. Hyvä tiivistelmä sosiaalisesta mediasta ja tekijänoikeuksista löytyy myös Operight-sivustolta.

Lisäksi kaikki valokuvat, ääni- ja videotallenteet, teosten esitykset, tv- ja radiosignaalit sekä työläät luettelot ovat lähioikeuksin suojattuja (oleellisesti vastaava suoja kuin teosten suoja).

Tekijänoikeuden suojaaman sisällön käyttämiseen tarvitaan lupa. Lupa tarvitaan kopion tekemiseen, teoksen julkiseen esittämiseen tai teoksen jakeluun fyysisinä kappaleina tai virtuaalituotteina.

Plagiointi eli toisen tekemän teoksen esittäminen omana on vilpillistä ja kiellettyä. Plagiointi on tärkeää ottaa lasten ja nuorten kanssa puheeksi useaan otteeseen ja sosiaalisen median opetuskäytön yhteydessä myös lisätä perusohjeistukseen.

Akateemiseen tapaan sopivassa asiayhteydessä siteeraaminen on sallittua, kun siteeraus on vain tarvittavan laajuinen, erotettu muusta sisällöstä ja lähdemerkinnät tehty asianmukaisesti. Kuvien siteeraaminen on hankalaa, koska siteerauksen tulisi olla vain osa teosta.

Sitkeässä elää harhakäsitys, että teoksia voi opetuksessa jakaa salasanoilla suljetussa verkkoympäristössä. Se, onko verkkojakamisen tai esittämisen paikka suljettu tai julkinen, ei vaikuta oikeuteen.

Teosten yksityiskäyttö on sallittua eli teoskopion voi taltioida omalle tietokoneelle tai mobiililaitteelle. Yksityiskäyttöön kuuluu myös muutamalle ystävälle jakaminen, mutta esimerkiksi opettaja ei saa ilman asianmukaista lupaa skannata kirjan kappaletta verkkoon ja jakaa sitä opintoryhmälle. Opetustarkoituksessa tapahtuvaan aineistojen skannaamiseen voi hankkia Kopiostosta kopiointiluvan.

Opetuskäyttöön on myös eräitä lievennyksiä. Lain mukaan opetuskäytössä voidaan esittää julkaistuja teoksia, ei kuitenkaan elokuvia, videoita, tavanomaisia valokuvia tai näytelmäteoksia. Jos teoksen julkaisun yhteydessä julkaisija antaa sisältöön liittyen lisäoikeuksia vaikkapa Creative Commons -lisenssin muodossa, voi teosta käyttää myös opetuksessa näiden lisäoikeuksien mukaisesti. Esimerkiksi YouTubeen julkaistuun videoon voidaan valita CC-lisenssi ( YouTuben CC-lisenssin ohje). Ilman tätä valintaa julkaistuja videoita ei saa ilman lupaa opetuksessa esittää.

Verkkosivun linkittäminen omaan aineistoon on aina sallittua. Tekstissä kannattaa tehdä selväksi, että kyse on toisen tekijän sivustosta. Usein neuvotaan määrittelemään linkit avautumaan uuteen ikkunaan, vaikka tästä onkin erilaisia mielipiteitä. Monista sisällönjakopalveluista on mahdollisuus kopioida sisällön upotuskoodi, jonka avulla sisältö voidaan julkaista muilla verkkosivuilla. Upottamisessa ei tehdä uutta kopiota sisällöstä vaan ohjataan julkaistua informaatiota paikasta toiseen. On kuitenkin tärkeää upottamisessakin huolehtia siitä, että asiayhteydestä käy ilmi, kenen tuottamasta sisällöstä on kysymys.

Verkkojulkaisijan muistilista

Kaikkiin verkkoon luotuihin sisältöihin ja verkossa julkaistuihin sisältöihin on tärkeää merkitä muutama perustieto:

sisällön tekijä ja taustaorganisaatio

sisällön tuottamisen ajankohta

jos sisältöön annetaan käyttöoikeuksia, lisenssin kuvaus, jonka voi luoda esimerkiksi Creative Commons lisenssivalitsimella

lähdeviittaukset, jos on käytetty muiden tuottamia sisältöjä.

Avoimessa verkossa on tarjolla runsaasti ilmaispalveluita. Niiden käyttöä tulee harkita ikärajoitusten lisäksi tietoturvan, käyttöehtojen ja mainosten kannalta. Avoimen verkon palvelut on tarkoitettu yleensä yli 13-vuotiaille. Sosiaalinen media ei kuitenkaan rajoitu pelkästään avoimiin verkkopalveluihin, vaan vastaavia sovelluksia voidaan asentaa koulun palvelimelle, hankkia ostopalveluna tai integroida sähköiseen oppimisympäristöön.

Käyttöehdot ovat usein pitkiä ja vaikeaselkoisia. Niihin tutustuminen vaatii paitsi aikaa, myös tietoa. Käyttöehdot muuttuvat, joten uuden palvelun käyttöönottovaiheessa kannattaa aina silmäillä läpi sopimustekstit ja kysellä lisätietoja muilta käyttäjiltä. Tarvitaan siis harkintaa ja tietoa palveluiden luotettavuudesta. Uudessa palvelussa kannattaa aina edetä varovaisesti. Pedagoginen lisäarvo on myös tärkeä löytää. Hidas eteneminen on viisasta.

Elämän koko kirjo peilautuu myös sosiaaliseen mediaan. Netin varjopuolista on tärkeää puhua lapsille ja nuorille. Tärkeätä on kannustaa myös hyvään sosiaalisen median käyttöön, josta jokainen on vastuussa itse. Jokainen voi osaltaan rakentaa hyvää sosiaalisen median kulttuuria sekä omalla muita kunnioittavalla toiminnalla että puuttumalla häiriköintiin.

Ikävistä asioista voi tehdä ilmoituksen. Sosiaalisen median palveluissa on useimmiten mahdollisuus sulkea ikävä henkilö pois kontaktiverkosta. Loukkaavista sisällöistä ja epäasiallisesta toiminnasta voi myös ilmoittaa. Profiiliasetuksissa omien tietojen näkyvyyttä voi rajoittaa. Pelastakaa Lapset ry:n Nettivihjeeseen voi ilmoittaa sukupuolisesti loukkaavasta, väkivaltaisesta tai rasistisesta toiminta. Nettipoliisi toimii sosiaalisessa mediassa ja jakaa monenlaista tietoa ja tekee rikoksia ennaltaehkäisevää työtä.

Internetissä pienikin on suurta. Informaation nopea leviäminen korostaa verkkotoimijan vastuullisuutta. Pieni pila muuttuu suureksi mokaksi. Hetken mielijohteessa tai suuttuneena verkkoon viety sisältö voi aiheuttaa harmia. Sarkasmi, ironia ja huumori eivät oheisviestinnän puuttuessa avaudu lukijalle. Verkkokielenkäyttöön tottumaton ei ehkä ymmärrä viestintää.

Netin etiketin rinnalle on syntynyt sosiaalisen median ohjeistuksia. Perusperiaatteet ovat samanlaisia:

noudata lakia

ota huomioon palvelun käyttöehdot ja noudata niitä

kunnioita viestintäsalaisuutta

ota muut huomioon viestinnässä

älä julkaise loukkaavaa sisältöä

ole lähdekriittinen, älä levitä perättömiä huhuja

jos hyödynnät ammatillisesti someverkostoissa pyytämääsi informaatiota, kerro siitä selkeästi

jätä toisillekin tilaa viestintäkanavan käyttöön

kannusta muita

anna aina kunnia sille, jolle kunnia kuuluu

pyri rakentavaan viestintään.

Anne Rongas 2011. Päivitetty 2016, Anne Rongas ja Kaisa Honkonen.

# data[].attributes.attachment_link.description
Kaikkeen yhteisölliseen toimintaa tarvitaan yhteisiä sopimuksia ja toimintatapoja. Sosiaalisen median käyttöön liittyvä turvallisuus koostuu sellaisista asioista kuin: tietoturva yksityisyyden suoja tekijänoikeudet ja käyttöehdot sekä hyvät käytöstavat eli netiketti. Turvallisuutta luo ihmisten välisen sosiaalisen toiminnan asianmukaisuus, ennakoitavuus ja luottamuksellisuus. Sosiaalisessa mediassa toimii sama kultainen sääntö kuin muualla: toimi itse, kuten toivot muiden toimivan.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Medialla tarkoitetaan laajasti mediasisältöjä, niitä välittäviä välineitä, niiden muodostamia ympäristöjä tai mediaa tuottavia tahoja, mediatoimialaa. Median käsitettä käytetään kuvauksissa viittaamaan näistä useampaan merkitykseen.

Mediasisällöillä tarkoitetaan erilaisia laajan tekstikäsityksen mukaisia mediaesityksiä ja viestejä, joita mediavälineillä tuotetaan, käytetään ja välitetään. Niitä voivat olla esimerkiksi tekstiviestit, elokuvat, valokuvat, pelit ja uutiset.

Mediavälineillä tarkoitetaan laitteita, joilla mediasisältöjä tuotetaan tai välitetään. Mediavälineitä ovat sekä perinteiset joukkotiedotusvälineet, kuten sanomalehdet, televisio ja radio että uudet digitaaliset välineet, kuten läppärit, tablettitietokoneet ja älypuhelimet.

Media muodostaa myös digitaalisia ympäristöjä, joiden parissa ihmiset voivat toimia, kuten sosiaalisen median palvelut.

Mediatoimiala koostuu kaikista organisaatioista, instituutioista ja tahoista, jotka tuottavat ja välittävät mediasisältöjä tai laitteita.

# data[].attributes.attachment_link.description
Medialla tarkoitetaan laajasti mediasisältöjä, niitä välittäviä välineitä, niiden muodostamia ympäristöjä tai mediaa tuottavia tahoja, mediatoimialaa. Median käsitettä käytetään kuvauksissa viittaamaan näistä useampaan merkitykseen. Mediasisällöillä tarkoitetaan erilaisia laajan tekstikäsityksen mukaisia mediaesityksiä ja viestejä, joita mediavälineillä tuotetaan, käytetään ja välitetään. Niitä voivat olla esimerkiksi tekstiviestit, elokuvat, valokuvat, pelit ja uutiset.

# data[].attributes.attachment_link.description
Tekijänoikeuden juuret ovat lainsäädännössä ja kansainvälisissä sopimuksissa, jotka suojaavat kaikkia luovan alan toimijoita. Tekijänoikeus syntyy automaattisesti teoksen tekijälle, kun teos tehdään. Sen sisältö voidaan jakaa kahteen haaraan: moraalisiin oikeuksiin ja taloudellisiin oikeuksiin. Moraaliset oikeudet suojelevat alkuperäisen tekijän ainutlaatuista suhdetta teokseensa. Niihin kuuluvat isyysoikeus ja respektioikeus.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Creative Commons -lisenssi on yksi yleisimpiä avoimia lisenssejä. Tekijä voi sallia teoksensa käytön Creative Commons - lisenssillä (niin kutsuttu CC-lisenssi). Tällöin teoksen yhteydessä oleva CC-lisenssimerkintä kertoo, miten teosta saa käyttää. Tekijällä säilyy tekijänoikeus teokseensa. Hän luovuttaa vain tietyillä ehdoilla käyttöoikeuden. Tekijä on voinut sallia teoksen käytön sellaisenaan, teoksen muuntelun, jakamisen ja/tai kaupallisen käytön. Teoksessa voi olla yksi tai useampi CC-lisenssiehto.

Ennen kuin käytät CC-lisensoitua materiaalia, selvitä millä ehdoilla tekijä on sallinut käytön. Käyttäjänä sinä vastaat siitä, että teoksen käyttö on sallittua käyttämälläsi tavalla. Kuvan tai teoksen yhteyteen on merkittävä tekijän nimi tai nimimerkki, teoksessa käytetty CC-lisenssi ja tehtävä linkki alkuperäiseen teokseen.

CC-BY - Teosta saa käyttää, jakaa ja muokata vapaasti myös kaupallisessa tarkoituksessa. Alkuperäisen tekijän nimi on mainittava.

CC-BY-ND - Teosta saa käyttää ja jakaa vapaasti myös kaupallisessa tarkoituksessa, mutta teosta ei saa muuttaa tai muokata. Esimerkiksi kuvan rajaaminen ja tekstin kääntäminen ovat muuntelua.

CC-BY-NC - Teosta saa käyttää, jakaa ja muokata vapaasti, mutta sitä ei saa käyttää kaupallisiin tarkoituksiin.

CC-BY-SA - Oma teos, jossa käytät CC-BY-SA-lisenssillä lisensioitua teosta, tulee jakaa verkossa samoilla ehdoilla kuin alkuperäinen teos on jaettu.

CC0 - Teosta saa käyttää, muokata ja jakaa vapaasti, myös kaupallisessa tarkoituksessa. Tekijä on luovuttanut teoksensa vapaaseen käyttöön luopumalla tekijänoikeuksistaan siltä osin, kuin se on mahdollista.

Lisätietoa CC-lisenssimerkeistä sekä CC-lisenssin käytöstä creativecommons.fi-verkkosivustolta.

On kuitenkin hyvä huomata, että verkossa on myös luvattomasti CC-lisenssillä jaettua aineistoa. Viime kädessä käyttäjä on vastuussa käytön luvallisuudesta sekä siitä, että teoksen käyttö on ollut lisenssiehtojen mukaista.

Ennen kuin käytät CC-lisensioitua materiaalia, selvitä millä ehdoilla tekijä on sallinut käytön.

# data[].attributes.attachment_link.description
Creative Commons -lisenssi on yksi yleisimpiä avoimia lisenssejä. Tekijä voi sallia teoksensa käytön Creative Commons - lisenssillä (niin kutsuttu CC-lisenssi). Tällöin teoksen yhteydessä oleva CC-lisenssimerkintä kertoo, miten teosta saa käyttää. Tekijällä säilyy tekijänoikeus teokseensa. Hän luovuttaa vain tietyillä ehdoilla käyttöoikeuden. Tekijä on voinut sallia teoksen käytön sellaisenaan, teoksen muuntelun, jakamisen ja/tai kaupallisen käytön.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Käytämme evästeitä parantaaksemme sivustomme käytettävyyttä. Painamalla "Hyväksy", hyväksyt kaikkien evästeiden käytön. Voit vaihtaa näitä asetuksia kohdasta Evästeasetukset.

# data[].attributes.attachment_link.title
Kopiraittilan koulu - ammatiliinen koulutus

# data[].attributes.attachment_link.description
Kopiraittilan koulussa on hauskoja pelejä ja muuta materiaalia tekijänoikeuksien opettamiseksi.

# data[].attributes.headline
Opetushallitus: Tietoturva ja -suoja koulussa

# data[].attributes.subject
Opetushallitus: Tietoturva ja -suoja koulussa

# data[].attributes.body
Tietoa tietoturvaan liittyvistä käsitteistä, tietoturvan osa-alueista sekä henkilötietojen käsittelystä ja suojaamisesta.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Tietoturvallisuudella tarkoitetaan tietojen, järjestelmien ja palvelujen suojaamista sekä normaali- että poikkeusoloissa hallinnollisten ja teknisten toimenpiteiden avulla. Tietoturvallisuus rakentuu tiedon kolmen ominaisuuden - luottamuksellisuuden, eheyden ja käytettävyyden - turvaamisesta.

1. Luottamuksellisuudella tarkoitetaan sitä, että tiedot, järjestelmät ja palvelut ovat vain niihin oikeutettujen saatavissa eikä niitä luvatta paljasteta tai muutoin saateta sivullisten tietoon.

2. Eheydellä tarkoitetaan sitä, etteivät tiedot, järjestelmät tai palvelut ole laitteisto- tai ohjelmistovikojen, luonnontapahtumien tai oikeudettoman inhimillisen toiminnan seurauksena muuttuneet tai tuhoutuneet.

3. Käytettävyydellä tarkoitetaan sitä, että tiedot, järjestelmät ja palvelut ovat tarvittaessa niihin oikeutettujen esteettä hyödynnettävissä.

Pääsynvalvonnalla tarkoitetaan, että tietoa tai tietojärjestelmää ei voi käyttää ilman lupaa.

Osapuolten todentamisella (autentikointi) tarkoitetaan osapuolten (henkilö tai järjestelmä) luotettavaa tunnistamista. Todentamisella viitataan yleensä kohteen ominaisuuksiin, esimerkiksi siihen, mitä kohteella on hallussaan tai mitä kohde tietää. Vahva todennusmenetelmä on yhdistelmä edellisistä menetelmistä. Useat järjestelmät toteuttavat tunnistamisen ja todentamisen samaan aikaan. Esimerkiksi henkilötietoja tarkistettaessa tarkastetaan käyttäjän tiedot ajokortista ja samalla käyttäjä tunnistetaan. Toiset järjestelmät puolestaan suorittavat valtuutuksen ja todentamisen samaan aikaan. Esimerkiksi kulunvalvontajärjestelmä lukee kulkukortin ja avaa oven.

Kiistämättömyydellä tarkoitetaan todisteiden luomista sen varmistamiseksi, ettei yksikään tietojen käsittelyn tai siirron osapuoli voi jälkikäteen kiistää osuuttaan siihen (juridinen sitovuus). Tietojen ja tietoaineistojen osalta kiistämättömyys voi koskea muun muassa tietoa siitä, kuka on muokannut tietoja. Sähköisessä viestinnässä kiistämättömyydellä tarkoitetaan muun muassa toimenpiteitä, joilla varmistutaan viestin lähettäjästä ja viestin vastaanottajasta.

Tunnistamisella tarkoitetaan menettelyä, jolla yksilöidään kohde, kuten käyttäjä tai järjestelmä. Tunnistaminen ei välttämättä edellytä toimenpiteitä kohteelta. Tunnistamisella tarkoitetaan esimerkiksi työtovereiden tunnistamista työympäristöön kuuluviksi.

# data[].attributes.attachment_link.description
Tietoturvallisuudella tarkoitetaan tietojen, järjestelmien ja palvelujen suojaamista sekä normaali- että poikkeusoloissa hallinnollisten ja teknisten toimenpiteiden avulla. Tietoturvallisuus rakentuu tiedon kolmen ominaisuuden - luottamuksellisuuden, eheyden ja käytettävyyden - turvaamisesta. Luottamuksellisuudella tarkoitetaan sitä, että tiedot, järjestelmät ja palvelut ovat vain niihin oikeutettujen saatavissa eikä niitä luvatta paljasteta tai muutoin saateta sivullisten tietoon.

# data[].attributes.body
"Osa toivoi, että he ymmärtäisivät paremmin digitaalisia ympäristöjä ja miten niissä voidaan toimia nuorisotyöllisesti, jotta he voisivat tukea paremmin nuoria. Turvallisuuteen, tietosuojaan ja internetin uhkiin liittyvät kysymykset nousivat lisäksi osan vastauksissa esiin."

# data[].attributes.body
"Sopivasti valikoiden somea hyödyntäen voidaan tilanteesta riippuen saavuttaa erilaisia hyötyjä."

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Hyppää pääsisältöön

Mitä lisäarvoa opetukseen ja oppimiseen?

Sosiaalisen median vertaaminen muihin opetuksen ja oppimisen apuvälineisiin on hankalaa. Kyse ei ole pelkästä esittämisen välineestä videon tai piirtoheittimen tapaan. Kyse ei ole pelkästä viestintäkanavasta puhelimen tai sanomalehden tapaan. Kyse ei ole pelkästä kohtaamispaikasta pihan tai luokkahuoneen tapaan. Oppijan käsiin annettu mobiililaite ei korvaa pelkästään kirjaa, vihkoa ja kyniä. Kyse on moniulotteisesta ilmiöstä, joka sulautuu lähes kaikkeen inhimilliseen toimintaan.

Sosiaalinen media antaa oppimiseen monia mahdollisuuksia: vuorovaikutusvälineitä, yhdessä tekemisen apuneuvoja, julkaisemisen ja sisällön jakamisen tilaa, avoimia aineistoja, verkostoitumispaikkoja ja paljon muuta. Se mahdollistaa myös erilaisten oppijoiden tukemisen; niin oppimisvaikeuksista ja aistivammoista kärsivien kuin erityislahjakkaidenkin osalta.

Sopivasti valikoiden somea hyödyntäen voidaan tilanteesta riippuen saavuttaa erilaisia hyötyjä. Verkkoon toteutetut tehtävät ovat kaikkien nähtävillä ja niitä voidaan muokata helposti. Oman arkiympäristön käyttäminen oppimistilana rikastuu valokuvaamisen, videoinnin ja geopaikannuksen avulla. Ulkomaille tai museoihin voidaan tehdä virtuaalivierailuja. Viestintä- ja ilmaisutaitojen oppiminen voidaan yhdistää ainesisältöjen oppimiseen. Sosiaalista mediaa voi hyödyntää ohjauksessa ja ajankohtaistiedotteissa. Mielikuvitus keksii lukuisia muita sovelluksia.

Yhteistyöverkostoja ja avoimia sisältöjä

Sosiaalinen media tarjoaa lukuisia välineitä ja foorumeja viestintään. Saatavilla on myös runsaasti avoimia aineistoja ja sovellettavia ideoita. Someympäristöt soveltuvat aktivoivaan ja yhteisölliseen oppimiseen. Käytettävissä on monipuolisia mahdollisuuksia oppimisprosessin tukemiseen, oppimistehtävien toteuttamiseen sekä sisältöjen jakeluun ja säilyttämiseen.

Sosiaalinen media auttaa myös ylittämään erilaisia rajoja niin ajan, paikan, ihmisten kuin organisaatioiden välillä. Sosiaalinen media sujuvoittaa yhdessä tekemistä ja viestintää. Ekologiselta kannalta sosiaalinen media vaatii laitteita ja tietoliikenneyhteyksiä, mutta parhaimmillaan mahdollistaa matkustamisen vähentämisen ja laajentaa oppijoiden joukkoa oman luokkahuoneen ulkopuolelle.

Somenäkyvyydellä nostetaan oman toiminnan tunnettuutta ja tavoitetaan yhteistyökumppaneita, kannattajia, asiakkaita tai oppilaitoksissa potentiaalisia opiskelijoita.

Aktivoivaa oppimista

Avoimet oppiresurssit eli verkossa julkaistut avoimet aineistot antavat paljon mahdollisuuksia koostaa ja rikastaa oppimistehtäviä, luentoja tai verkko-oppimateriaalia. Avoimista aineistoista voidaan koota opiskelua tukeva resurssipankki eikä opettajan tarvitse tehdä yksin tätä työtä. Opetusta voidaan myös eheyttää ja eriyttää sosiaalisen median avulla. Sosiaalinen media tukeekin erinomaisesti oppijalähtöistä oppimista.

Aktiivisen kansalaisen taitoihin kuuluu kyky kommunikoida verkon välityksellä, arvioida mediasisältöjä sekä hallita turvallinen netin käyttö. Osa nuorisosta on jatkuvasti verkkoyhteydessä. Vapaa-ajan verkkoviestintä antaa valmiuksia interaktiivisen teknologian käyttöön, mutta opiskelutaitoja ja muuta hyötykäyttöä täytyy silti opetella. Teknologia sinällään ei vielä edistä oppimista. Tarvitaan hyviä oppimisprosessia tukevia rakenteita, ohjausta ja harjoittelua. Parhaiten tämä toteutuu esimerkiksi mielekkäiden oppimistehtävien tai yhteistyöprojektien kautta.

Sosiaalinen media tukee monenlaista luovaa ilmaisua. Tarjolla on lukuisia käteviä verkkotyövälineitä, jotka eivät vaadi lainkaan kirjautumista. Nämä palvelut sopivat hyvin myös pienten koululaisten kanssa toteutettaviin oppimistehtäviin, katso tarkemmin Matleena Laakson kooste.

Eri ikäryhmille ja oppilaitoskäyttöön soveltuvia palveluita ja niiden käyttökokemuksia kannattaa kysellä opettajien verkostoissa. Parhaat neuvoa antavat opettajaverkostot löytyvät Facebookista. Myös Jane Hartin julkaisema Top Tools -kooste auttaa arvioimaan ja valikoimaan somepalveluita.

Joskus sosiaalisen median opetuskäyttöä vastustetaan sillä perusteella, että kaikilla lapsilla ja nuorilla ei ole tasavertaisia teknisiä mahdollisuuksia kotonaan. Asia kannattaa ajatella mieluummin toisin päin: vähintään koulussa pitäisi olla mahdollisuus oppia tietoyhteiskunnan kansalaistaitoja. Muuttuvassa maailmassa tiedolliset oppisisällöt eivät riitä. Oppija tarvitsee tietojen lisäksi elinikäisen oppimisen taitoja. Oppimisen tulevaisuusajattelussa korostuvat osaaminen ja kyky oppia uutta. Aktivoiva opetus edistää näiden taitojen kehittymistä.

Henkilökohtainen oppimisympäristö - yhteinen oppimisverkosto

Oppija voi koota erilaisista tuotoksista omaa digitaalista portfoliotaan esimerkiksi blogiin, wikiin tai oppilaitoksen tarjoaman pilvipalvelun kansioihin. Ikärajoitukset ja tietoturvariskit puoltavat organisaation ylläpitämiä suljettuja järjestelmiä. Toisaalta ongelmaksi voi muodostua oppijan polku oppilaitoksesta toiseen, sillä pääsy oppilaitoksen sähköisiin oppimisympäristöihin päättyy opintojen päättyessä.

Sosiaalinen media on parhaimmillaan vuorovaikutteisena, yhteisöllisenä ja osallistavana. Parhaimmillaan sosiaalinen media yhdistää ihmisiä ja antaa tilaisuuden verkostoitua samasta aiheesta kiinnostuneiden kanssa. Oppiminen tapahtuu verkostoissa vertaisten ja edelläkävijöiden opastuksella.

Yksisuuntaisena tiedotuskanavanakin sosiaalinen media puolustaa paikkaansa. Erilaiset sisällönjakopalvelut, blogit, wikit ja yhdeltä monelle -tyyppiset viestintäkanavat, kuten Twitter ja Facebook tukevat oppimista samaan tapaan kuin monisteet, ilmoitustaulut ja kirjastot. Tiedotteista poiketen nämä sosiaalisen median kanavat tarjoavat myös mahdollisuuden vuorovaikutukseen. Sosiaalinen median avulla myös luokkahuoneissa tapahtuvaa oppimista tehdään helposti näkyväksi kotien ja muun yhteiskunnan suuntaan.

Sosiaalinen media avulla oppija voi

hankkia tietoa

dokumentoida ja kerätä aineistoa

jäsentää ja käsitellä tietoa

tehdä yhteistyötä

kehittää vuorovaikutus- ja ilmaisutaitoja

verkostoitua

luoda esityksiä ja muita tuotoksia

analysoida ja reflektoida

antaa vertaispalautetta

tehdä itsearviointia

kasvattaa itsetuntemustaan sekä

oppia työelämä- ja kansalaistaitoja.

Pilvipalvelut opetuksessa - koulumaailma digiloikkaa

Monet kunnat ovat ottaneet myös opetustoimen käyttöön tiedostojen muokkauksen ja tallentamisen sekä verkkoviestinnän pilvipalvelut. Pilvipalveluissa sekä sovellusohjelmat että tallennustila sijoittuvat palvelun tarjoajan, kuten Googlen, palvelimille. Suomessa esimerkiksi Kauniaisten Unelmakoulu-hanke on kehittänyt opetuskäyttöön oman pilvipalveluiden konseptin.

Google tarjoaa opetuskäyttöön Suite for Education -pilvipalvelua ja Microsoftilla on Office 365 for education. Pilvipalvelut integroituvat myös sähköisiin oppimisympäristöihin. Kaiken kaikkiaan sosiaalisen median työkaluja ja toimintamalleja, kuten chattiä ja yhteiskirjoittamista, voi nykyisi käyttää monissa sähköisissä oppimisympäristöissä.

Käsite digiloikka sisältyy vuoden 2015 hallitusohjelman osaamisen ja koulutuksen kärkihankkeeseen. Tavoitteeksi on asetettu, että ohjelmakaudella oppimisympäristöjä on modernisoitu ja digitalisaation ja uuden pedagogiikan mahdollisuuksia hyödynnetään oppimisessa.

Digiloikka-sana antaa liian suoraviivaisen käsityksen kehittämistyöstä, sillä paremminkin digitaalisuutta hyödynnetään pienin askelin ja pedagogisesti perustellen, pitkäjänteisesti suunnitellen. Professori Päivi Häkkinen linjasi Opettaja-lehden 14/16 haastattelussa osuvasti: "Digiloikka kuulostaa sanana pinnalliselta, ikään kuin uusi teknologia olisi sellaisenaan valmis opetuksen ja oppimisen käyttöön. Ratkaisevaa on kuitenkin, miten ja mihin teknologiaa käytetään. Uusin teknologia voidaan valjastaa yhtäältä perinteisen pedagogiikan palvelijaksi, mutta toisaalta aktivoivaa pedagogiikkaa voidaan toteuttaa myös hyvin yksinkertaisin välinein. Simple tools, rich pedagogy - yksinkertaiset välineet, rikas pedagogiikka on hyvä ohje myös uuden teknologian opetuskäytössä."

Hyvä esimerkki pitkäjänteisestä digiloikasta on ammatillisen koulutuksen Kiltakoulut- toimintamalli. Taustalla oli Opetushallituksen tukema sosiaalisen median oppimisympäristöjen kehittämishanke, jossa hämeenlinnalaisen Koulutuskeskus Tavastian teollisen pintakäsittelyn opintoihin otettiin vuonna 2011 mukaan blogit, wikit, Facebook, valokuvaaminen ja mobiililaitteet. Syntyneessä Pintakillassa oppimisprojektin ongelmien selvittely tapahtui verkostossa. Opettajan apuna olivat alan ammattilaiset. Oppimisprosessi dokumentoitiin lähes reaaliaikaisesti verkkoon. Opiskelijat olivat aktiivisia sisällöntuottajia ja tekivät muun muassa osaamisen näyttöön liittyviä työselosteita henkilökohtaiseen blogiinsa. Henkilökohtaisesta blogista muodostui aktiivisimmille bloggaajille mainio portfolio työnhakua ajatellen. Opiskelumotivaatio lisääntyi huimasti, mikä onkin antanut tuulta purjeisiin ja toteutusmalli on levinnyt vauhdikkaasti muihin oppilaitoksiin ja eri koulutusaloille.

Kriittinen näkökulma

Sosiaalisen median opetuskäyttöön kriittisesti suhtautuvat kysyvät, miksi opetusta pitäisi hajauttaa nettiin, kun käytössä on muutenkin riittävästi sähköisiä oppisisältöjä ja oppimisympäristöjä? Oppijat eksyvät helposti sosiaaliseen mediaan eivätkä keskity siihen mihin pitäisi. Opettajalla ei ole riittävästi aikaa perehtyä kaikkiin teknisiin yksityiskohtiin, käyttöehtoihin ja mutkikkaisiin tekijänoikeuskysymyksiin. Palveluissa saattaa olla käyttökatkoja ja ongelmia voi tulla sisällönsuodatuksen kanssa.

Vaikka innostuneiden argumentteja on helppo ymmärtää, on myös pohdittava kokonaisuutta. Laitteet houkuttelevat, mutta kysymykset oppimistuloksista ja pedagogisesta mielekkyydestä vaativat pohdintaa. Joillakin nuorilla nettiriippuvuus on todellinen ongelma, joka haittaa opiskelua. Tarkkaavaisuushäiriöisille sähköiset sisällöt ja nettiympäristöt voivat olla vaikeita hahmottaa.

Monet tuntevat hämmennystä laajojen mahdollisuuksien keskellä. Organisaatioiden rakenteet eivät tue välttämättä uutta toimintakulttuuria ja muutosvastarintaa joudutaan käsittelemään eri tilanteissa. Useilla opettajilla on kokemuksia muun muassa siitä, että kotona valmisteltu oppitunti ei onnistu koululla, kun video pysähtyy palomuuriin tai selaimen lisäosan puute estää animaation näyttämisen. Teknologia aiheuttaa häiriöitä oppitunnin käynnistämiseen ja oppilaiden omat laitteet varastavat huomion opiskelun kohteesta. Tarvitaan teknistä tukea ja toimivat pelisäännöt.

Toimintakulttuuri

Sosiaalinen media tekee oppimisen ja opettamisen näkyväksi. On pakko oppia sietämään keskeneräisyyttä. Kyky avoimeen, laajaan ja moniammatilliseen yhteistyöhön on todella vaativaa. Sosiaalinen media tekee asiat näkyväksi samaan kiusalliseen tapaan kuin kevätaurinko pölyt nurkissa ja tahrat ikkunoissa. Toisaalta tarvitaan myös selkeitä rajoja sille, mikä on sopivaa ja sallittua, mikä ei. Esimerkiksi kännykkävideoista on ääritapauksissa tullut ikävä kiusaamisen ja häirinnän keino.

Sosiaalinen media muuttaa perinteisiä oppimistilanteen roolijakoja. Oppilaan asemassa oleva voi olla asiantuntija tai asiantuntija tulee luokkahuoneen ulkopuolelta netin välityksellä. Sallitaanko tämä? Oppilaitoksissa eri ihmiset kokevat muutosvaatimuksen eri tavoin. Toisten mielestä vanhoilla keinoilla tullaan toimeen, toisten mielestä on jo kiire uudistaa toimintakulttuuria.

Tieto- ja viestintätekniikka, sosiaalinen, yhteisöllinen media näyttävät ensin teknisiltä välineiltä, mutta suurin asia ei ole tekninen vaan sosiokulttuurinen muutos, toimintatavat ja kommunikaatiotavat. Muutoksen sytyttimiä ovat viestinnän nopeus, mobiililiittymät, reaaliaikainen verkkovälitteinen suoratoisto (striimaus), monimediaisuus, kirjallisen informaation osittainen korvautuminen visuaalisella, pelilliset ominaisuudet ja uudet teknologiat, kuten paikkatieto ja lisätty todellisuus.
Anne Rongas 2011. Päivitetty 2016, Anne Rongas ja Kaisa Honkonen.

# data[].attributes.attachment_link.description
Hyppää pääsisältöön Mitä lisäarvoa opetukseen ja oppimiseen? Sosiaalisen median vertaaminen muihin opetuksen ja oppimisen apuvälineisiin on hankalaa. Kyse ei ole pelkästä esittämisen välineestä videon tai piirtoheittimen tapaan. Kyse ei ole pelkästä viestintäkanavasta puhelimen tai sanomalehden tapaan. Kyse ei ole pelkästä kohtaamispaikasta pihan tai luokkahuoneen tapaan.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Jäävuoren huippu pilkistää sähköpostilaatikkoon saapuvista viesteistä: "Matias, hyväksy muuttuneet käyttöehdot 25. toukokuuta 2018 mennessä, niin voit jatkaa Facebookin käyttöä."

Ja seuraava: "Päivitämme tietosuojaselostettamme ja käyttöehtojamme, jotta ne olisivat entistä ymmärrettävämmät ja läpinäkyvämmät", viestittää toinen paikkatietoa käyttävä sovellus.

Eräpäivä uusien ehtojen hyväksymiselle on sama. Syynä on perjantaina 25. toukokuuta lopullisesti voimaan tuleva EU:n yleinen tietosuoja-asetus eli GDPR, General Data Protection Regulation.

Uudistuksessa nykyisenkaltaiseen henkilötietojen käytön villiin länteen saapuu sheriffi, joka aikoo tehdä EU:n alueesta tietosuojan edelläkävijän maailmassa.

Aivan uudenlaista herkkyyttä tietojen käsittelyssä vaaditaan oikeastaan kaikilta henkilötietoja rekistereihinsä kerääviltä organisaatioilta, esimerkiksi oppilaitoksilta. Ei siis enää vain Facebookin kaltaisilta, tiedoillamme kauppaa käyviltä yritysjäteiltä.

Mitä jokaisen opettajan sitten tulisi asetuksesta tietää? Tyhjentävää vinkkilistaa on hankala tehdä, koska henkilötietoja käytetään opetustyössä kirjavilla tavoilla. Lisäksi käytössä on monenlaisia sovelluksia ja järjestelmiä. Lain jälkeenjääneisyys teknologian kehityksestä onkin yksi uudistuksen perussyistä.

Huojentavaa on ainakin se, että oikeudellinen vastuu henkilötietojen käsittelystä on edelleen organisaatioilla , jotka rekisterejä pitävät. Näin on ollut myös vielä hetken voimassa olevan henkilötietolain aikana. Tietosuojakielellä puhutaan "rekisterinpitäjistä", jotka opettajien maailmassa ovat opetuksen järjestäjiä.

- Tätä vastuuta opetuksen järjestäjä ei voi edelleenkään ulkoistaa opettajille. Rekisterinpitäjä vastaa myös siitä, että henkilötietojen käsittelystä on annettu riittävät ohjeet, erityisasiantuntija Henriikka Hannula opetus- ja kulttuuriministeriöstä korostaa.

Opettajilla on edelleen oikeus käsitellä henkilötietoja jo pelkästään koulutusta koskevien lakien, kuten perusopetuslain, perusteella. Siksi ensimmäisen kysymyksen pitäisi olla, onko henkilötietojen kerääminen ja käsittely opetuksen kannalta välttämätöntä tai tarpeellista.

Nimilistojen lisäksi henkilötietoja ovat kuvat, videot ja äänitallenteet, joista ihmisen voi tunnistaa. Vaikka oppitunnit ovat sinänsä julkisia, nyrkkisääntönä opettajan kannattaa pitää sitä, että kuvattavilta tai heidän vanhemmiltaan on etukäteen saatu suostumus henkilötietoja sisältävän tallenteen julkaisuun.

Opettajien tulisi olla entistä tarkempia myös sen suhteen, mitä tietoja eri palvelut oppilaista haluavat. Jos opettaja löytää internetistä opetukseen sopivan ohjelman tai sovelluksen, ensimmäisenä tulisi miettiä, kuinka paljon ohjelmalle on pakko luovuttaa tietoa. Mitä vähemmän, sen parempi.

Helpointa olisi, jos etunimi tai pelkkä nimimerkki riittäisi. Moni sovellus vaatii kuitenkin sukunimen, luokkatiedon tai sähköpostiosoitteen. Jos ihmisen voi helposti tunnistaa tai hakea rekisteristä annettujen tietojen perusteella, syntyy henkilötietolain mukainen henkilörekisteri. Sellaisesta on oltava henkilötietojen keräämisen tarkoituksen tarkasti erittelevä rekisteriseloste.

Selosteiden teko kuuluu organisaation johdon vastuisiin, sanoo sosiaalisen median ja koulutusteknologian asiantuntija Harto Pönkä. Toisaalta opettajakin voi joutua arvioimaan, ovatko kerättävät henkilötiedot välttämättömiä opetuksessa.

Sovellusten asentaminen oppilaiden omiin laitteisiin vaatii usein luvan oppilaiden vanhemmilta.

Sovellusten asentaminen oppilaiden omiin laitteisiin vaatii usein luvan oppilaiden vanhemmilta. Opettaja voikin pyytää alaikäisten oppilaidensa vanhemmilta kerralla luvan siihen, että oppilaat voivat käyttää laitteisiinsa jo asennettuja sovelluksia myös oppitunneilla.

Silti Pönkä tarkentaisi nykyisin pyydettäviä lupia.

- Jos etukäteen tiedetään, mitä sovelluksia opetuksessa käytetään, miksei näitä sovelluksia luettelisi nimeltä yksitellen samalla, kun huoltajilta pyydetään muitakin lupia, Pönkä ehdottaa.

Äskettäin pikaviestisovellus Whatsapp ilmoitti nostavansa sovelluksen ikärajan EU:ssa 16 ikävuoteen GDPR:n vuoksi. Oppilaiden kännyköiden sovellusten ikärajojen valvonta ei kuitenkaan ole opettajan tehtävä, eivätkä opettajat riko lakia, jos he käyttävät Whatsappia edelleen.

Silti vasta aika näyttää, millaista varovaisuutta Whatsappin käyttöön tarttuu. Vaikka sovelluksen käyttöön olisi vanhempien lupa, keskusteluryhmän viestien tallentuminen tekee siitä tietosuoja-asetuksen tarkoittaman henkilörekisterin. Kyse voi tällöin olla joko uudesta rekisteristä tai sellaisesta, joka voidaan katsoa osaksi opetuksen järjestämisen muita rekistereitä.

- Opettajan tulisikin olla tietoinen, mitä rekistereitä on olemassa ja mitkä niiden käyttötarkoitukset ovat, Pönkä sanoo.

Tietosuoja-asetuksessa määritellään myös arkaluontoiset henkilötiedot, joiden käsittelyssä herkkyys kasvaa entisestään. Asetuksessa tällaisia ovat tiedot, joista ilmenee henkilön etninen alkuperä, poliittisia mielipiteitä tai uskonnollinen tai filosofinen vakaumus. Samaan arkaluontoiseen sarjaan kuuluvat ammattiliiton jäsenyys, geneettiset tiedot sekä terveyttä tai seksuaalista käyttäytymistä koskevat tiedot.

Opettajan on käytettävä salattua yhteyttä, jos mielii lähettää arkaluontoisia tietoja verkossa tai sähköpostissa.

Opiskelijan tasoa ja kehitystä mittaaviin oppimisympäristöihin ja -ohjelmiin voi tallentua varsin kattavia tietoja. Tästä oppimisanalytiikkaa hyödyntävästä teknologiasta on opetusministeriöön tullut oppilaitoksista ja opettajilta paljon kysymyksiä.

- On eettinenkin asia, kuinka tarkkaa analytiikkaa ja oppilaan seuraamista tarvitaan oppimisen tai opetuksen järjestämiseen, Henriikka Hannula sanoo.

Pöngän mukaan oleellinen kysymys on, tehdäänkö oppimisanalytiikassa automaattista profilointia. Profilointi tarkoittaa henkilötietojen automaattista käsittelyä, jossa arvioidaan ihmisen henkilökohtaisia ominaisuuksia. Jos näin tehdään, pelkkä opetuksen järjestäminen ei riitä henkilötietojen käsittelyn perusteeksi. Tällöin tarvitaan erillinen suostumus rekisteröidyltä tai hänen huoltajaltaan, Pönkä toteaa.

Jos inhimillisen valveutuneisuuden pitäisi nousta asetuksen myötä uudelle tasolle, samaa vaaditaan tietojärjestelmiltä.

Yleinen tietosuoja-asetus muuttaa opetuksessa käytettäviä järjestelmiä. Esimerkiksi oppilashallinnon työkalu Wilma muuttuu 25. toukokuuta mennessä siten, että jokainen tietojen katselukerta tallentuu järjestelmän lokitietoihin. Vielä näin ei ole. Lisäksi ohjelmaan tehdään pieniä muutoksia, joiden avulla käyttäjä, kuten opettaja tai huoltaja, voi huomata tilin väärinkäytökset.

Päiväkodeissa, kouluissa tai oppilaitoksissa on käytössä muitakin Wilman kaltaisia järjestelmiä, joissa liikkuu oppilaiden ja myös huoltajien tietoja.

- Ei ole itsestään selvää, saako jokaisen järjestelmän helposti päivitettyä, Pönkä sanoo.

Entä ovatko kaikki organisaatiot valmiita vaikkapa asetuksessa laajenevaan "osoitusvelvollisuuteen"? Sen mukaan rekisterinpitäjän tulee pystyä osoittamaan, että se on huolehtinut henkilötietojen keräämisestä ja säilyttämisestä hyvin tarkkojen vaatimusten mukaan. Tällaisia vaatimukset koskevat esimerkiksi tietojen käyttötarkoitusta, läpinäkyvyyttä, tietojen määrän minimointia ja säilyttämisaikaa.

Jos vaikkapa opiskelija tai huoltaja pyytää nähtäväkseen oppilaitoksen hänestä keräämät tiedot, ne hänen tulee saada.

Ministeriön Henriikka Hannula arvelee, että ihmiset myös käyttävät laajenevia oikeuksiaan heti toukokuun lopussa.

- Ihmiset ovat uteliaita ja veikkaan, että omien tietojen tiedustelussa tulee alussa melkoinen piikki, johon varmasti kannattaa varautua oppilaitoksissakin.

Pysähdy ainakin näihin

Suosi opetuksessa sovelluksia, joissa henkilötietoja kerääntyy mahdollisimman vähän. Asetuksessa henkilötiedolla tarkoitetaan kaikkea tunnistettavissa olevaan luonnolliseen henkilöön liittyviä tietoja, kuten nimeä, henkilötunnusta ja kuvaa.

Jos tietosuoja herättää kysymyksiä, vaadi opetuksen järjestäjältä tai sen asettamalta tietosuojavastaavalta ohjeita. Niiden antaminen on rekisterinpitäjän velvollisuus.

Tutustu ohjeisiin. Esimerkiksi opetus- ja kulttuuriministeriö julkaisee oman tietosuojaoppaansa toukokuussa 2018.

Mieti, onko henkilötietojen kerääminen kulloisessakin tapauksessa opetuksen kannalta välttämätöntä.

Huolehdi entistä tarkemmin siitä, ettei henkilötietoja sisältäviä tietokoneita tai muistikortteja pääse hukkumaan.

Lue rekistereistä vain sellaisia tietoja, joita tarvitset työssäsi. Jos jokin rekisteri herättää kysymyksiä tietosuojan kannalta, ota asia puheeksi tietosuojavastaan kanssa.

Muista, että tietosuoja-asetus on kansalaisten oikeuksien kannalta tärkeä asia, ja että yksityisyys on perusoikeus.

Lähteet: tietosuoja.fi ja Harto Pönkä

# data[].attributes.attachment_link.title
Tietosuojan uusi oppimäärä * Opettaja.fi

# data[].attributes.attachment_link.description
Jäävuoren huippu pilkistää sähköpostilaatikkoon saapuvista viesteistä: "Matias, hyväksy muuttuneet käyttöehdot 25. toukokuuta 2018 mennessä, niin voit jatkaa Facebookin käyttöä." Ja seuraava: "Päivitämme tietosuojaselostettamme ja käyttöehtojamme, jotta ne olisivat entistä ymmärrettävämmät ja läpinäkyvämmät", viestittää toinen paikkatietoa käyttävä sovellus. Eräpäivä uusien ehtojen hyväksymiselle on sama. Syynä on perjantaina 25.

# data[].attributes.body
Arvioi viestin kirjoittajan asiantuntijuutta, tarkoituksenperiä ja todistusaineistoa.

# data[].attributes.attachment_link.description
Saako terrorismin uhrien kuvia käyttää uutisessa? Voiko alaikäistä haastatella ilman vanhempien lupaa? Missä menee klikkiotsikon raja? Julkisen sanan neuvosto (JSN) ratkoo mediaa koskevia kanteluita. Kahdeksan todellisen videoesimerkin avulla voit pohtia, mitä mieltä itse olet: mokasiko media vai ei?

# data[].attributes.attachment_caption
Tehtävä: Kuvitellaanpa, että päivän otsikot verkossa näyttävät tältä.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Lukija lukee jutun koska on kiinnostunut aiheesta, juttu tarjoaa mielenkiintoisen näkökulman tuttuun teemaan, aihe on ajankohtainen tai sillä on kosketuspintaa lukijan elämään. Myös toimittaja valitsee juttuaiheensa samoin perustein. Vaikka toimittajan ja lukijan kiinnostus, näkökulma tai kosketuspinta eivät aina kohtaa, yleisö on kuitenkin journalismin keskiössä vahvemmin kuin ehkä ymmärtääkään.

Lehti elää tilauksilla, irtonumeromyynnillä ja mainostilaa myymällä, joten elääkseen sen on pyrittävä vastaamaan oman lukijakuntansa toiveisiin. Oman yleisön huomioiminen kulkee läpi kaiken journalistisen päätöksenteon: mistä aiheista kirjoitetaan, mikä näkökulma on kiinnostava, mikä puhuttaa, kuinka ymmärrettävä juttu lukijalle on, miltä se visuaalisesti näyttää ja missä kanavissa sitä jaetaan.

Lukija näkyy vahvasti myös Journalistin ohjeissa, jotka linjaavat toimittajan työtä. Niissä linjataan, että journalisti on aina vastuussa ennen kaikkea lukijoilleen, kuulijoilleen ja katselijoilleen. Journalismin tekemisen ytimessä on se, että lukijalla on oikeus tietää, mitä yhteiskunnassa tapahtuu.

Yleisö ja sen mieltymykset määrittelevät hyvin paljon median sisältöjä - sekä hyvässä että pahassa. Tämä näkyy esimerkiksi siinä, että perinteiset uutismediat julkaisevat yhä enenevässä määrin viihde-, terveys- tai lifestyle-juttuja, jotka kiinnostavat lukijoita. Kuitenkin myös viihde, terveys- tai lifestyle-journalismissa on sitouduttu faktoihin. Sen lisäksi, että journalistisen jutun on oltava kiinnostava, sen on myös pyrittävä totuuteen.

Jutun aiheen ei aina tarvitse olla painava tai valtakunnallinen ollakseen lukijalle kiinnostava - uutismedian sivuilla tarjotaan myös viihde- tai harrastejuttuja. Kaupunki- ja paikallislehtien uutiskynnys on erilainen verrattuna valtakunnallisiin uutiskanaviin. Koska paikalliset asiat kiinnostavat yleisöä, juttuaiheeksi voi nousta paikkakunnan kioskin uusi grilliherkku. Lehden on oltava lukijansa näköinen. Harrastelehdet ovat tästä hyvä esimerkki, golf- tai valokuvauslehtiä ei tehdä kaikille, ja tämä näkyy myös sisällössä.

Mielipiteitä jakavat aiheet kuten ilmastonmuutoksen torjunta ja feminismi saattavat nostaa osassa lukijoista suoranaista vihaa: media ravistelee omaa maailmankuvaa ja turvallisuudentunnetta liian rajusti. Toisaalta media myös hakee tunnereaktioita. Voimakkaasti tunteisiin vetoava aihe tai otsikko saa potentiaalista huomiota ja siten mahdollisesti lisää lehden taloudellista tulosta. Median ja mediaa kuluttavan yleisön suhde on aina ollut kaksijakoinen: siihen sisältyy yhtälailla riippuvuutta ja läheisyyttä kuin epäluuloa ja kyseenalaistamista: tarvitsemme toisiamme, mutta saatamme miettiä istummeko samassa veneessä.

"Ei ole oikeastaan mitään sellaista toimituksellista valintaa, mihin lukija ei jollakin tavalla vaikuttaisi."

Aikakauslehden toimituspäällikkö

Kaikki jutut eivät varmastikaan vastaa jokaisen lukijan odotuksiin. Hyvä lukijasuhde on kuitenkin lehden tärkein omaisuus. Lukijasuhdetta rakennetaan ja sitä vaalitaan.

Journalistien näkökulmasta valtaosalla yleisöstä on hyvä medialukutaito ja ymmärrys journalistisen työn luonteesta. Lukijan olisi lehteä lukiessaan kuitenkin hyvä hahmottaa niitä reunaehtoja joissa journalismia tehdään: työtä ohjaavat Journalistin ohjeet, lähes aina on kiire, eikä toimittaja voi tietää kaikesta kaikkea. Kun ihminen alkaa tutustua itseään kiinnostavaan aiheeseen, hän helposti yliarvioi oman tietämyksensä aiheesta. Mitä lukijana ajattelisit, jos jutuissa olisikin enemmän toimittajan julkilausumaa itsekritiikkiä - muistutettaisiin siitä, että loppujen lopuksi monet asiat ovat epävarmoja?
Näytä vähemmän >>>

# data[].attributes.attachment_link.title
Mediaa, kiitos! Viisi teemaa journalismiin

# data[].attributes.attachment_link.description
Lukija lukee jutun koska on kiinnostunut aiheesta, juttu tarjoaa mielenkiintoisen näkökulman tuttuun teemaan, aihe on ajankohtainen tai sillä on kosketuspintaa lukijan elämään. Myös toimittaja valitsee juttuaiheensa samoin perustein. Vaikka toimittajan ja lukijan kiinnostus, näkökulma tai kosketuspinta eivät aina kohtaa, yleisö on kuitenkin journalismin keskiössä vahvemmin kuin ehkä ymmärtääkään.

# data[].attributes.body
Ovat nämä väitteet totta vai tarua?

# data[].attributes.attachment_link.description
Pääsetkö pakenemaan trollin bunkkerista? Astu sisään!

# data[].attributes.attachment_link.description
Operight-sivustolla esitellään laissa olevat rajoitukset ja opettajan työtä koskevat sopimuslisenssit. Näiden avulla opettaja pystyy hyödyntämään tekijänoikeutta kattavasti opetustoiminnassa.

# data[].attributes.body
Tietoturvapolitiikkaan on kirjattu periaatteet, joita Peräpohjolan Opistossa sovelletaan.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Tekijänoikeuskiemurat ovat hankalia alan ammattilaisillekin, puhumattakaan opettajista saatika oppilaista. Kuinka näistä asioista voisi kertoa ymmärrettävästi ja ehkä jopa hauskasti yläkouluilaisille?

#kaikkikuvaa -porukka tuotti OKM:n rahoituksella kaksi opasvideota juuri tähän tarkoitukseen. Emppu ja Patse koettavat näissä videoissa auttaa oppilaita tekemään dokumenttia kotikaupungistaan. Kommellusten kautta päästään luontevasti kiinni ydinkysymyksiin:

Mitä saikaan kuvata? Ja mitä ei?

Keitä saa kuvata, milloin on kysyttävä lupa?

Miten vaikkapa musiikkia voi käyttää omissa videoissa?

Missä videon voi julkaista ja miten seurauksia valinnalla on?

Videot on julkaistu kaikkikuvaa.fi-sivustolla, jossa on myös vino pino muita teini-ikäisille suunnattuja opasvideoita mm. animaatioiden, dokumenttien tai tehosteiden tekemiseen.

Videoita saa käyttää epäkaupallisesti ja etenkin opetuksessa niitä toivotaan hyödynnettävän. Tässä molemmat osat tekijänoikeusoppaista:

Samaa aihetta on tällä sivustolla käsitelty artikkelissa 10 ohjetta ympäristöään kuvaavalle, mutta ovathan nämä videot paljon viihdyttävämpi ja konkreettisempi tapa ymmärtää näitä sääntöjä.

# data[].attributes.attachment_link.description
Tekijänoikeuskiemurat ovat hankalia alan ammattilaisillekin, puhumattakaan opettajista saatika oppilaista. Kuinka näistä asioista voisi kertoa ymmärrettävästi ja ehkä jopa hauskasti yläkouluilaisille? #kaikkikuvaa -porukka tuotti OKM:n rahoituksella kaksi opasvideota juuri tähän tarkoitukseen. Emppu ja Patse koettavat näissä videoissa auttaa oppilaita tekemään dokumenttia kotikaupungistaan. Kommellusten kautta päästään luontevasti kiinni ydinkysymyksiin: Mitä saikaan kuvata?

# data[].attributes.attachment_link.title
Hakkerin tietoiskut – katso 3 minuutin videot, niin pidät parempaa huolta tietoturvastasi

# data[].attributes.attachment_link.description
Tietoturva paremmaksi hakkeri Laura Kankaalan neuvoilla.