# data[].attributes.body
Nej, nej - altid bo der, ville hun ikke ... en mand gifter sig ikke med hele familien ... Men i ferierne ville hun komme ...
Sådan talte de og lagde de planer ...
Og årene gik ...
Man kan jo sige, det betyder, årene går, men deres mål og planer bliver aldrig opfyldt

# data[].attributes.body
1) Bang har tillid til at læserens hjerne er et “overmåde drevent redskab”. Hvor i teksten ses dette? Hvor bliver læseren sat på arbejde for at fortolke og udfylde de tomme pladser?

“ Emma spildte lidt af sin vin, da hun skulle klinke; og hun og Antonie blev ikke længe. De gik stille hjemad, ved siden af hinanden, uden at tale. Men da de nåede korsvejen, hvor gærdet skjulte dem, satte Emma sig ned på en sten ved vejen og hulkede sagte.”
Her ser vi, at Bang opfatter personens handlinger som centralt i forståelsen. Når Emma spilder sin vin og går tidligt fra selskabet, må læseren selv fortolke at Emma er ked af de nyheder hun hører om Otto. Hun ville måske selv gerne giftes med Otto.

2. Udvælg en passage i teksten, som er oplagt som genstand for samtaleanalyse og forklar hvorfor. Analyser passagen.

“Men - Gud, står jeg her og snakker og glemmer, hvad jeg kom for ... De har vel hørt, at de unge skal danse lidt nede hos os på lørdag - Herren ved, de trænger til at få benene rørt  og så tænkte vi, det kunne måske nok more Dem, frøken Antonie, at komme ned og se på.

- Danse blir der vel ikke tale om - - vi er ude over de år. Vores kavalerer er blevet for stivbenede ... Og doktorfruen lo.

- Tak - ja, naturligvis, sagde de andre, alle tre - det ville være Antonie en fornøjelse ...”

Vi kan se at Doktorfruen anvender en indirekte sproghandlinger, når hun hentyder, at Antonie og Emma er blevet for gamle til at danse med de unge.

Søstrene og deres moder forsøger at opretholde deres face, ved at give fruen ret og takke pænt. De opretholde altså høflighedsmaskimerne. De beskytter Antonies face når hun bliver mundlam ved doktorfruens udtalelse.

# data[].attributes.body
1)

”Emma spildte lidt af sin vin, da hun skulle klinke”

” Og det kan jo nok være, at nøddegangen i præstegårdsbaghaven kunne have et og andet at fortælle; om et kys, så hastigt røvet, og et par ord, hviskede med bevægede stemmer, og om to hænder, som tøvende havde søgt hinanden.”

” Antonie, sagde hun, sig det ikke til mor ... Hun behøver ikke at vide det ... hvorfor skal man gøre hende sorg?”

2)
Passage: s. 2 l. 80-90.
Analyse: passagen/samtalen starter ud med en informerende sproghandling. Dertil svarer kvinderne med konventionelle sproghandlinger. De overholder høflighedsmaksimerne. Doktorfruen udfører en handlingsregulerende sproghandling. Der er spor af indirekte sproghandlinger, da doktorfruen hentyder til, at kvinderne er blevet gamle. De forsøger at opretholde deres face, ved at give fruen ret.

# data[].attributes.body
Antonie knælede ned på den frosne jord, tog søsterens hoved mellem sine hænder og græd - hun også; for trøst vidste hun ikke.
Længe hulkede Emma krampagtigt; så betvang hun sig og stod op:
- Antonie, sagde hun, sig det ikke til mor ... Hun behøver ikke at vide det ... hvorfor skal man gøre hende sorg?

Antonie bøjede stille hovedet, og de to søstre gik hjem.

# data[].attributes.body
Antonie fik helt hjertebanken, da hun så hende komme op ad vejen. Doktorfruen kom ind og fik tøjet af og snakkede både hist op og her ned - om dét og dét - kun ikke om ballet.
- Om de havde hørt, at forpagteren havde købt en landauer?
- Jo, de havde set den fra vinduet ...
- Ja - de folk vidste da ikke, hvordan de skulle få ende på den smule penge ...

# data[].attributes.body
Dem, frøken Antonie, at komme ned og se på - -
- Danse blir der vel ikke tale om - - vi er ude over de år. Vores kavalerer er blevet for stivbenede ... Og doktorfruen lo.

- indirekte hun er en gammel ål

Jeg kan slet ikke få hænderne ned så spændende er det her stykke:

Antonie fik helt hjertebanken, da hun så hende komme op ad vejen. Doktorfruen kom ind og fik tøjet af og snakkede både hist op og her ned - om dét og dét - kun ikke om ballet.
- Om de havde hørt, at forpagteren havde købt en landauer?
- Jo, de havde set den fra vinduet ...
- Ja - de folk vidste da ikke, hvordan de skulle få ende på den smule penge ...
Og doktorfruen snakkede, mens de andre blot sad beklemte og ventede på »ballet«.
Hun ville allerede til at tage tøjet på igen, da hun pludselig sagde: - Men - Gud, står jeg her og snakker og glemmer, hvad jeg kom for ... De har vel hørt, at de unge skal danse lidt nede hos os på lørdag - Herren ved, de trænger til at få benene rørt - - og så tænkte vi, det kunne måske nok more Dem, frøken Antonie, at komme ned og se på - -
- Danse blir der vel ikke tale om - - vi er ude over de år. Vores kavalerer er blevet for stivbenede ... Og doktorfruen lo.
- Tak - ja, naturligvis, sagde de andre, alle tre - det ville være Antonie en fornøjelse ...

Der foregår en dialog mellem dyrene i historen
Doktordyret hentyder at hun er gammel

# data[].attributes.body
Passagen hvor præstefruen fortæller om sin søns forlovelse og Emma spilder vin. Her skal man selv tænke sig frem til nogle konklusioner, bl.a. at Emma og præstesønnen nok har haft et forhold, og at det er derfor Emma bliver ked af det.

Hen imod slutningen skal man også indse, at Emma og Antonie er henholdsvis 30 og 34 år, og at deres ungdom er slut (deres sidste bal).

# data[].attributes.body
OK historie, men synes nu det er lidt synd for Antonio og co.

# data[].attributes.body
Jeg synes historien er god, fordi den er spændende.

# data[].attributes.body
1)
"Antonie, sagde hun, sig det ikke til mor ... Hun behøver ikke at vide det ... hvorfor skal man gøre hende sorg?" Det er op til læseren at fortolke, hvad det er Antonio ikke må sige til hendes mor.

2)
Samtaleanalyse:

- Men - Gud, står jeg her og snakker og glemmer, hvad jeg kom for ... De har vel hørt, at de unge skal danse lidt nede hos os på lørdag - Herren ved, de trænger til at få benene rørt - - og så tænkte vi, det kunne måske nok more Dem, frøken Antonie, at komme ned og se på - -
- Danse blir der vel ikke tale om - - vi er ude over de år. Vores kavalerer er blevet for stivbenede ... Og doktorfruen lo.
- Tak - ja, naturligvis, sagde de andre, alle tre - det ville være Antonie en fornøjelse ...

Doktorfruen - Indirekte sproghandling: Hun er for gammel til at danse - "Danse blir der vel ikke tale om"

Negativt face: hun græder "så bitterligt over den ungdom, der var forbi."

Kvinderne prøver at opretholder deres face ved brug af Høflighedsmaksimer og konventionelle sproghandlinger:   " - Tak - ja, naturligvis, sagde de andre, alle tre - det ville være Antonie en fornøjelse ..."

# data[].attributes.body
" Ude på markerne havde de travlt - fuldt op at gøre: sognefogeden og mølleren kørte allerede hø ind:
- At det allerede var så vidt på sommeren - - Ja, ja - tiden går ...
Sommeren gik helt. De sidste asters slog stormen ned på plænen. Emma og Antonie plukkede rønnebær til kakkelovnens pynt i den lange vinter.   "

Her vises det indirekte hvordan til hovede personerne føler at tiden flyver forbi uden at de kan nå at bruge den til noget.

Er det en dyr?

# data[].attributes.body
1) ''Og det kan jo nok være, at nøddegangen i præstegårdsbaghaven kunne have et og andet at fortælle; om et kys, så hastigt røvet, og et par ord, hviskede med bevægede stemmer, og om to hænder, som tøvende havde søgt hinanden.''