# data[].attributes.body
* Флаута се у прошлости, све до 19. века, углавном градила од дрвета, а данас се користе металне легуре (најчешће бакар, никл и цинк), племенити метали или пластичне масе.

# data[].attributes.headline
*Теобалд Бем је заслужан за данашњи изглед и конструкцију флауте, која је свој коначан облик добила половином 19. века.

# data[].attributes.subject
*Теобалд Бем је заслужан за данашњи изглед и конструкцију флауте, која је свој коначан облик добила половином 19. века.

# data[].attributes.body
Theobald Boehm

# data[].attributes.headline
Флаута у доба Романт

# data[].attributes.body
Флаута у доба Романтизма (19. век)

# data[].attributes.headline
Делови флауте

# data[].attributes.subject
Делови флауте

# data[].attributes.body
·        Цев је цилиндрична, дужине око 67cm, и расклапа се у 3 дела (ређе 4). Ти делови се увлаче један у други и њихово извлачење/увлачење се користи  за корекцију штима.

# data[].attributes.headline
•    Почетни део је глава која је затворена, а улазни отвор за ваздух који је окружен ободом (тзв. усне)налази се бочно. Средњи део цеви ие најдужи и на њему се налази највећи број рупица и механизам за њихово отварање и затварање. Обично има 16-18 поклопаца и већи број полуга који их покреће. На завршном, трећем делу цеви налазе се 2 или три рупице, и овај део је отворен на крају

# data[].attributes.subject
•    Почетни део је глава која је затворена, а улазни отвор за ваздух који је окружен ободом (тзв. усне)налази се бочно. Средњи део цеви ие најдужи и на њему се налази највећи број рупица и механизам за њихово отварање и затварање. Обично има 16-18 поклопаца и већи број полуга који их покреће. На завршном, трећем делу цеви налазе се 2 или три рупице, и овај део је отворен на крају

# data[].attributes.headline
Техника и тон

# data[].attributes.subject
Техника и тон

# data[].attributes.body
·        Флаута се држи бочно, десно под себе, у приближно водоравном положају. Ваздух се удувава са једне стране отвора према супротној ивици усне. На тај начин само део ваздуха улази у цев и служи за проузводњу тона, па флаутисти троше доста ваздуха при свирању. Десна рука свира на доњем делу цеви, близу излазног отвора, а лева на горњем. При свирању се користи 9 прстију, јер палац десне руке служи за придржавање инструмента.
За сам тон јако је битна амбажура (франц. embouchure) , односно положај усана, језика, усног отвора и мишића око њих при свирању.

# data[].attributes.headline
Тонски опсег

# data[].attributes.subject
Тонски опсег

# data[].attributes.body
·        Основни тонски низ који дају рупице на средњем делу је од d1 до cis2. Техником предувавања, тј. Појачаним и оштријим дувањем добија се проширење опсега за октаву, дуодециму или две октаве изнад овог низа. Обично се за свирање користи опсег од c1 до c4.

# data[].attributes.headline
Регистарске варијанте

# data[].attributes.subject
Регистарске варијанте

# data[].attributes.body
У употреби су и алт-флаута, бас-флаута, флажолет флаута (коју је користио Моцарт и звучи за ундецециму више), велике и мале флауте- ипак, то су изузеци и користе се јако ретко.

# data[].attributes.body
* Од италијанске речи piccolo (мало) је стандардна виша регистарска варијанта флауте која улази у састав симфонијског оркестра. Мала флаута- пиколо, дупло је краћа од велике, по звуку највиши дувачки инструмент

# data[].attributes.headline
Артикулација

# data[].attributes.subject
Артикулација

# data[].attributes.body
·        Артикулација је такође изражајна и прецизна. Осим legataкоје се добија на један дах, сви типови non legata и кратких тонова изводе се ударањем језика о предњи део непца, чиме се прекида ваздушни стуб. За различите комбинације и брже тонове користе се комбинације слова т и к, на пример: т-к-т-т-к-т (ту-ку-ту-ту-ку-ту), и сл. Посебан ефекат постиже се и лепршањем језика на дрррррррр, чиме се тон не прекида, али добија посебан призвук.

# data[].attributes.headline
Техничко-изражајне могућности

# data[].attributes.subject
Техничко-изражајне могућности

# data[].attributes.body
·        Флаута и њена мања регистарска варијанта пиколо флаута,  су врло спретни и покретљиви инструменти, па се лако изводе брзи лествични и хроматски пасажи, разлагања и трилери.

# data[].attributes.body
·        У погледу динамике и боје звука разликују се три регистра: дубоки (непредувани тонови, у тихој или средњој динамици); средњи регистар (g1-c3, за све динамичке нијансе, али ограничене продорности) и високи регистар (највећа снага и чујност, али динамички ограничен да f и  ff.

# data[].attributes.headline
Композитори за флауту

# data[].attributes.subject
Композитори за флауту

# data[].attributes.body
Дела за флауту (соло, камерна и оркестарска литература), између осталих, писали су: Бах, Хендл, Телеман, Кванц, Моцарт, Шуберт, Ган, као и француски композитори: Дебиси,  Форе, Равел.

# data[].attributes.headline
Трагом звука: флаута 

# data[].attributes.subject
Трагом звука: флаута 

# data[].attributes.body
Едукативна емисија српске Brainz TV

# data[].attributes.headline
Лондонска филхармонија

# data[].attributes.subject
Лондонска филхармонија

# data[].attributes.body
Професионални симфонијски флаутиста говори о свом инструменту (енглески језик, са енглеским титлом):

# data[].attributes.headline
Хендл, Сонате за флауту и клавсен

# data[].attributes.subject
Хендл, Сонате за флауту и клавсен

# data[].attributes.attachment_link.title
Jean-Pierre Rampal, Handel Flute sonatas 1

# data[].attributes.headline
Mоцарт, Фантазија d-moll (аранжман за флауту и гитару)

# data[].attributes.subject
Mоцарт, Фантазија d-moll (аранжман за флауту и гитару)

# data[].attributes.attachment_link.title
THE CLASSICAL FLUTE AND GUITAR PROJECT: Mozart: Fantasia in d K.397

# data[].attributes.headline
Дебиси: Прелудијум за поподне једног фауна

# data[].attributes.subject
Дебиси: Прелудијум за поподне једног фауна

# data[].attributes.attachment_link.title
Prelude to the Afternoon of a Faun - Claude Debussy

# data[].attributes.headline
Форе: Фантазија, оп.79

# data[].attributes.subject
Форе: Фантазија, оп.79