# data[].attributes.headline
Родинно-побутові пісні

# data[].attributes.subject
Родинно-побутові пісні

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Родинно-побутові пісні

У ліричних родинно-побутових піснях відбиваються романтичні почуття, присутній сентиментальний пафос і традиційна, характерна для народної творчості символіка.

Родинно-побутові пісні

соціально-побутові пісні про життя, побут та інтереси окремих суспільних груп.

Цікаво знати

Пісні про кохання - становлять найбільший масив родинно-побутової лірики. В них передаються усі перипетії відносин двох: і перше несміливе почуття, яке боїться виказати себе навіть поглядом, і відкрите утвердження щастя любити і бути любленим, і сумніви та образи, і біль розлуки, і невтішне горе зраджених і покинутих, і гадки про одруження, про майбутню долю.

Родинно-побутові пісні - один з найцікавіш их і найбагатш их набутків
наш ого фольклору. Це твори, щ о дотепер активно трансф ормую ться завдяки
неабиякій п опул ярн ості: часто талановиті виконавці додаю ть
власні куплети, зм іню ю ть акценти, музичний супровід.

Традиці́йна наро́дна тво́рчість - х удожня колективна літературна і музична творча діяльність народу, яка засобами мови зберегла знання про життя і природу, давні культи і вірування, а також відбиток світу думок, уявлень, почуттів і переживань, народнопоетичної фантазії.

Фольклор - сукупність різних видів і форм масової словесної художньої творчості; усні народні твори.

Пі́сня - словесно-музичний твір, призначений для співу.

Місяць на небі, зіроньки сяють.
Тихо по морю човен пливе.
В човні дівчина пісню співає,
А козак чує, серденько мре. }2

Пісня та мила, пісня та люба -
Все про кохання, все про любов,
Як ми любились та й розійшлися.
Тепер зійшлися навіки знов. } 2

Ой очі, очі, очі дівочі.
Темні, як нічка, ясні, як день.
Ви ж мені, очі, вік вкоротили.
Де ж ви навчились зводить людей?

Аналіз

Тема: оспівування палкого кохання козака до дівчини.

Ідея: возвеличення щирого почуття, яке не розлучить героїв за будь-яких обставин.

Основна думка: Як ми любились та й розійшлися, / Тепер зійшлися навіки знов.

Метафори: "серденько мре", "очі вкоротили вік", "очі навчились заводить людей".

Епітет: "пісня люба... мила", "очі дівочі темні... ясні". Повтори: "...очі, очі, очі...".

Порівняння: "темні, як нічка", "ясні, як день". Звертання: "Ви ж мені, очі...".

Родинно-побутова пісня "Місяць на небі, зіроньки сяють" змальовує чудову картину розмови сердець двох закоханих. Дівчина співає, пливучи в човнику місячної ночі, козак це чує, і його серце завмирає від радості й щастя, він сподівається, що його почуття взаємні. Кажуть, що очі - дзеркало душі. Отже, саме вони "звели з розуму" парубка. Пісня ніжна, лагідна, з багатьма пестливими словами, повторами, порівняннями та епітетами. Користується популярністю й донині.

Цвіте терен, цвіте терен,
Листя опадає,
Хто в любові не знається,
Той горя не знає.

А я, молода дівчина,
Та й горя зазнала,
Вечероньки не доїла,
Нічки не доспала.

Візьму в руки кріселечко,
Сяду край віконця,
Іще очі не дрімали,
А вже сходить сонце.

Хоч дрімайте, не дрімайте,
Не будете спати,
Десь поїхав мій миленький
Іншої шукати.

Нехай їде,нехай їде,
Нехай не вернеться,
Не дасть йому Господь щастя,
Куди повернеться.

Очі мої, очі мої,
Що ви наробили,
Що всі люди обминали,
А ви полюбили?

Аналіз

Тема: оспівування страждань дівчини через те, що "миленький поїхав іншої шукати".

Ідея: засудження зради у палкому коханні.

Основна думка: Хто з любов'ю не знається, / Той горя не знає.

Повтори: "Цвіте терен", "нехай їде", "очі, мої".

Метафори: "Очі не дрімали", "очі наробили", "очі полюбили".

Риторичні запитання: Що ви наробили / Що всі люди обминали, / А ви полюбили?

Звертання: Очі мої, очі мої, / Що ви наробили...

Терен - символічна рослина і в літературі, і у фольклорі. Це символ перешкод, страждання. Дівчина полюбила того, хто, можливо, не вартий її кохання, бо поїхав "іншої шукати". А може, це тільки ревнощі, і дівчина вірить, виглядає милого. Любов - це віра й надія, щастя й нещастя, і хоч у пісні співається, що "хто з любов'ю не знається, той горя не знає", усе ж без любові, навіть нерозділеної, людині не можна, вона не пізнає справжнього щастя. Пісня має характерні ознаки фольклору - повтори, звертання, риторичні питання, зменшувально-пестливі слова.

Сонце низенько, вечiр близенько,
Вийди до мене, моє серденько!

Ой, вийди, вийди, та не барися,
Моє серденько розвеселиться.

Ой, вийди, вийди, серденько Галю,
Серденько, рибонько, дорогий кришталю!

Ой, вийди, вийди, не бiйсь морозу, -
Я твоi нiженьки в шапочку вложу.

Через рiченьку, через болото
Подай рученьку, моє золото!

Через рiченьку, через биструю
Подай рученьку, подай другую!

Ой, бiда, бiда, який я вдався, -
Брiв через рiченьку, та не вмивався.

Ой, завернуся та умиюся,
На свою милую хоч подивлюся.

"Ой, не вертайся та не вмивайся,
Ти ж менi, серденько, й так сподобався.

Ой, там криниця пiд перелазом -
Вмиємось, серденько, обоє разом.

Моя хустина шовками шита -
Утремось, серденько, хоч буду бита.

Битиме мати, знатиму, за що:
За тебе, серденько, не за ледащо!"

Аналіз

Тема: присягання у вірній любові одне до одного двох закоханих.

Ідея: уславлення почуття, яке є смислом життя двох люблячих сердець.

Основна думка: вірність у коханні - основа родинного затишку.

Повтори: "Ой прийди, прийди". Метафора: "Спішу до тебе, / Моє серденько".

Звертання: "Серденько моє".

Епітет: "Кохання вірно, чесно, примірно".

Народна пісня "Сонце низенько" оспівує кохання парубка та дівчини, які чекають вечора, щоб зустрітися. Головне у стосунках молодих людей - вірність та чесність, ніжність, Хлопець називає дівчину "мої серденько", дівчина - "мій голубочку". їхні почуття глибокі, такі, що закохані не уявляють собі життя одне без одного. У пісні є характерні вигуки, пестливо-зменшувальні слова та інші засоби виразності.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
родинно-побутові пісні

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
“місяць на небі зiроньки сяють”

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
“цвіте терен цвіте терен”

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
“сонце низенько вечір близенько”

# data[].attributes.attachment_link.title
Родинно-побутові пісні: "Місяць на небі, зiроньки сяють", "Цвіте терен, цвіте терен", "Сонце низенько, вечір близенько".

# data[].attributes.attachment_link.description
Родинно-побутові пісні У ліричних родинно-побутових піснях відбиваються романтичні почуття, присутній сентиментальний пафос і традиційна, характерна для народної творчості символіка. Родинно-побутові пісні соціально-побутові пісні про життя, побут та інтереси окремих суспільних груп. Цікаво знати Пісні про кохання - становлять найбільший масив родинно-побутової лірики.