# data[].attributes.headline
Війна - це відчай на

# data[].attributes.body
Війна - це відчай народу. Кожен забуває про минуле життя, старі безтурботні коридори рідної гімназії стали гнітучими тунелями госпіталя, а великі постаті на картинах, яких колись ти вважав ідеалами, стали причинами твоєї кінчини. Раніше ти не думав про наслідки, ти рухався під приводом "патріотизму", та зараз ти - обездолений, ти - інвалід без рук та ноги, ти - синонім до слова "відчай". Війна знищує надії кожного: кабінет малювання стає операційною кімнатою, а колишній охоронець Біргелер, який чіпляв хрести на стіни, дивиться на тебе з невимовним жалем, з очима, повними печалі, повними відчаю. (Сорохтей Осип)
100 (пронизливо; ти - синонім до слова "відчай" +!)

# data[].attributes.headline
Війна - це трагедія 

# data[].attributes.body
Війна - це трагедія для всіх її учасників.
Де не має ні переможців, ні переможених. Є лише ті, що постраждали від неї більше, і ті, що постраждали менше. Проте війна завжди ведеться в чиїгось інтересах. Інтересах політиків, генералітету, бізнесу... Неважливо, однак важливо те, що цим людям потрібно переконати народ, у тому, що це його війна. У оповіданні Генріха Белля школа колишнього гімназиста оздоблена скульптурами воїнів минулого  "...все інше, віддавна знайоме: грецький гопліт, до п'ят озброєний, наїжений і грізний, схожий на розлюченого півня... " Ці скульптури були невеликою частиною тієї всеосяжної пропаганди, яка, крок за кроком, спонукала людей до віри в благородність та природність війни. (Хімій Денис)
95 (уточнення - нацистська гімназія)

# data[].attributes.headline
Війна приносить із с

# data[].attributes.body
Війна приносить із собою біль, страх і розруху. Вона розділяє життя на до і після. Однієї миті ти простий хлопчик, який ще 3 місяці тому годинами гинув із нудьги у класичній гімназії ім. Адольфа Гітлера та ніяк не міг до ладу намалювати вазу або написати літеру. Ще ніби недавно вчитель малювання розкричався, бо ти не зміг правильно розрахувати розмір шрифту на дошці. А вже сьогодні ти - "куценький, білий, вузький сувій марлі", лежиш у тому самому кабінеті своєї гімназії на парті, яка слугує операційним столом, дивишся у вікно, бачиш як твоє місто горить у вогні, а ти лежиш без обох рук та правої ноги і не знаєш як довго ти ще будеш "решта", як довго ще проживеш. (Зорій Софія)
100 (гармонійне поєднання читацьких і авторських роздумів)

# data[].attributes.headline
Війна не жаліє ніког

# data[].attributes.body
Війна не жаліє нікого і ніщо.  Вона з кожним днем вимагає все більше і більше жертв. Війна забирає в людини щасливе майбутнє і спотворює реальність. Не дивно, що хлопчина, який закінчив класичну гімназію всього лиш 3 місяці тому, не може сказати за що він воює. Він не знає, що його чекає попереду: життя як "решта", покалічені фізично і морально люди, яким навіть гул гармат здається шляхетною органною музикою, чи все ж його ім'я буде на оздобленій золотим залізним хрестом табличці полеглих, що красуватиметься на одній із стін рідної школи, а неживе тіло лежатиме в комірчині Біргелера, яка тепер служить трупарнею.(Калиняк Діана)
100 (гармонійне поєднання читацьких і авторських роздумів)

# data[].attributes.headline
Війна руйнує мрії лю

# data[].attributes.body
Війна руйнує мрії людей, плани на майбутнє та спокійне дитинство. Дітям доводиться дорослішати, ще вчорашній гімназист бере у руки автомат і під впливом пропаганди йде на поле бою. Звичайно більшість з них гине, а решта, тим кому вдалось вижити, опиняються на операційних столах, скалічені не тільки фізично а й душевно.
(Максим Волокітін)
93 (уточнення про операційні столи-парти в залі малювання-легкій хірургії?)

# data[].attributes.headline
Зображення скаліченого юнака, який пораненим потрапляє у власну гімназію, перетворену на шпиталь, його пригнічений стан і внутрішній монолог про брехливий патріотизм, повтори у описах, поступове впізнання юнаком гімназії, у якій він провчився 8 років — все це дає нам зрозуміти, що війна — це найбільше у світі антигуманне явище. Замість радощів життя і пізнання світу учорашній школяр отримує страшний життєвий удар і відчуває почуття, описані ще в «Апокаліпсисі»: «У ті дні люди будуть шукати смерті, але не знайдуть її, побажають умерти, але смерть утече од них».

# data[].attributes.subject
Зображення скаліченого юнака, який пораненим потрапляє у власну гімназію, перетворену на шпиталь, його пригнічений стан і внутрішній монолог про брехливий патріотизм, повтори у описах, поступове впізнання юнаком гімназії, у якій він провчився 8 років — все це дає нам зрозуміти, що війна — це найбільше у світі антигуманне явище. Замість радощів життя і пізнання світу учорашній школяр отримує страшний життєвий удар і відчуває почуття, описані ще в «Апокаліпсисі»: «У ті дні люди будуть шукати смерті, але не знайдуть її, побажають умерти, але смерть утече од них».

# data[].attributes.body
(Коржак Дмитро)
95 (+ влучне цитування "Апокаліпсису"; уточнення про каліцтво колишнього гімназиста або про брехливий патріотизм?)

# data[].attributes.headline
Війна-це гра в шахи.

# data[].attributes.body
Війна-це гра в шахи. З складною, заплутаною стратегією і звичайними людьми замість фігур. Гра, в котру грають двоє-в обох є ціль, заради якої вони можуть дозволити собі втратити пару-трійку неважливих фігурок. Головний герой твору боїться цього розуміння, він до останнього відмовляється вірити в те, що повернувся до гімназії-адже ця школа просмердла ідеологією одного з гравців до останньої балки. Символами цього смороду пропаганди є картина "Медея" та зображення Ніцше. Головний герой боїться сприймати факт, що він повернувся до знайомої гімназії, адже це слугує нагадуванням, що він втратив свої кінцівки (і дещо набагато важливіше) заради одного з гравців, що так зухвало розкидався власними фігурами. Війна-це гра в шахи, з скривавленими фігурами та дошкою, покритою попелом зруйованих домівок; гра, супроводжена голосним мовчанням мерців та тихим плачем дітей. Проте дечим вони усе-таки відрізняються. Перемога у війні не варта усіх жертв.
(Василів Катерина)
98 (+безжалісна оцінка війни; уточнення про втрату верхніх кінцівок - рук і правої ноги)

# data[].attributes.headline
Війна - це трагедія,

# data[].attributes.body
Війна - це трагедія, навіть для переможців, навіть для тих, кому вдалося вижити. Головний герой - хлопець, що став безглуздою жертвою у боротьбі за хибні ідеали. Його несправедливо позбавлено майбутнього і приречено на жалюгідне існування. І таких знедолених безліч. Юнак запитує себе, за що він боровся, і не може дати відповіді. Він спустошений. “Все тут було таке далеко мені і байдуже, ніби мене принесли в якийсь музей міста мертвих, у світ, глибоко чужий для мене й нецікавий”. (Мудрик Настя)
100 (влучне цитування)

# data[].attributes.headline
Війна завжди кимось 

# data[].attributes.body
Війна завжди кимось керується. Одні безжально відривають голову ворога на полі бою, інші ж керують його руками. Ті наступають на чужі землі, а хтось керує їхніми ногами. Їм викрикують, що їх ніхто не чекав, але їхні вуха закрили затичками. До них доносяться благання та молитви, проте більше не залишилось сердець, які вміли б співчувати.
Одні залишилися на полі бою, а інших винесли звідти вперед ногами. Хтось тримає в руках зброю, а він більше ніколи нічого до них не візьме. Таких ціла школа. Лунає вибух. Фюрер не давав наказу відступати!
Колись вона називалась школою Святого Хоми, але її перейменовано в гімназію Адольфа Гітлера.
(Гураль Катерина)
100 (+філософське переосмислення символічних образів і деталей оповідання)

# data[].attributes.headline
Війна- це безумство.

# data[].attributes.body
Війна- це безумство.Це момент життя, який назавжди залишиться в пам’яті кожної людини.Саме в період війни кожен мусить подорослішати та забути про всі свої мрії.Це пекло для людства.У творі Подорожній, коли ти прийдеш у Спа...  головним героєм був молодий хлопець, учень, який колись проживав своє життя в задоволення, як кожен із нас мав мрію, та вірив що в майбутньому досягне її.Все помінялося.Із ні в чому  не винного учня гімназії  війна зробила солдата, який до кінця життя повинен жити у страху, який до кінця життя буде без рук , який ніколи більше не стане на  праву ногу.  (Тимочко Максим)
100

# data[].attributes.headline
Війна - це протиставлення миру, частина темної сторони світу, яка зберігає найстрашніші дії людства в історії: вбивства, рабство, геноцид, масові розстріли мирного населення, знищення шкіл та лікарень. Більша частина демократичного світу не звертала на це увагу впродовж десятиліть, та рано чи пізно все приховане випливає на поверхню. Війна - прояв ненависті, у якій втілюються жорстокість, жага до вбивства, влади, панування світом,  варварства. Кожен день ллється кров. Життя перетворюється на смерть. Вогонь. Згорілий дім. Розстріляні. 

# data[].attributes.subject
Війна - це протиставлення миру, частина темної сторони світу, яка зберігає найстрашніші дії людства в історії: вбивства, рабство, геноцид, масові розстріли мирного населення, знищення шкіл та лікарень. Більша частина демократичного світу не звертала на це увагу впродовж десятиліть, та рано чи пізно все приховане випливає на поверхню. Війна - прояв ненависті, у якій втілюються жорстокість, жага до вбивства, влади, панування світом,  варварства. Кожен день ллється кров. Життя перетворюється на смерть. Вогонь. Згорілий дім. Розстріляні. 

# data[].attributes.body
(Тітаренко)
95 (+ пронизливо; уточнення до знищення шкіл у контексті оповідання Белля - перетворення гімназії на військовий шпиталь для решти і трупарні для мерців)

# data[].attributes.headline
Війна Генріха Белля 

# data[].attributes.body
Війна Генріха Белля - це коли тобі кажуть героїчно йти на ворога, коли кажуть - ви боретесь за правду, а єдине джерело правди - накази вашого фюрера. Єдине, про що вони ніби випадково забувають згадати - післявоєнне майбутнє мужнього рядового солдата. Здавалось би, на героя чекатимуть лаври переможця і буття живої легенди, однак на обшарпаній дошці пошани ті вони, які загребуть собі всю славу, навіть не напишуть за що ви загинули. А як пощастить вижити, тоді героя довго нестимуть на бруднющих ношах повз прекрасну мстиву Медею аж до кімнати з залишеною на милість долі "рештою". (Савчин Юля)
100 (+гармонійне поєднання читацьких роздумів і символічних образів та деталей)

# data[].attributes.headline
Війна - це період, к

# data[].attributes.body
Війна - це період, коли всі діти вимушені дуже швидко подорослішати. Прикладом є образ головного героя, який за три місяці перетворився з учня в солдата, якого оперують у його рідній гімназії, у кабінеті, в якому 3 місяці тому він писав на дошці фразу «Подорожній; коли ти прийдеш у Спа...» (Кулинич Марко)
95 (чому оперують? - незакінчена думка)

# data[].attributes.headline
Війна змінює буденні

# data[].attributes.body
Війна змінює буденні речі до невпізнаваності. Так сталося із звичайною залою малювання, в якій нещодавно юнак намагався вмістити на дошці символічний напис "Подорожній, коли ти прийдеш у Спарту". Вона перетворилася на операційну кімнату, призначену для оперування молодих хлопців, які стали "гарматним м'ясом" на війні, на відміну від доблесних спартанців, які захищали свою рідну землю. (Якимів Юрій)
100

# data[].attributes.headline
Війна поділяє людей на "мерців" і "решта". Решта тих, кому пощастило вижити. Решта осиротілих дітей війни. Решта поранених, які перетворюються на "сувій марлі", "химерний кокон". Решта скалічених, інвалідів війни, подібних на колишнього гімназиста без рук і правої ноги. Будь проклята війна! (Світлана Турчин)

# data[].attributes.subject
Війна поділяє людей на "мерців" і "решта". Решта тих, кому пощастило вижити. Решта осиротілих дітей війни. Решта поранених, які перетворюються на "сувій марлі", "химерний кокон". Решта скалічених, інвалідів війни, подібних на колишнього гімназиста без рук і правої ноги. Будь проклята війна! (Світлана Турчин)

# data[].attributes.headline
ЗАВДАННЯ: написати творчу мініатюру на тему "ВІЙНА..." (роздуми читача за мотивами оповідання Г. Белля "Подорожній, коли ти прийдеш у Спа...")

# data[].attributes.subject
ЗАВДАННЯ: написати творчу мініатюру на тему "ВІЙНА..." (роздуми читача за мотивами оповідання Г. Белля "Подорожній, коли ти прийдеш у Спа...")