# data[].attributes.body
Oplysningstiden er en periode i europæisk åndshistorie fra ca. 1720 til ca. 1800.

Optimistisk tro på den menneskelige fornuft - skød gang i en demokratiseringsproces

Mennesket blev anset som fornuftigt og rationelt og blev frisat fra traditionernes bånd

Kristendommen blev fornuftsbaseret (deisme - gud griber ikke aktivt ind)

Man kæmpede for sekualisering (verdsliggørelse: fjerne noget fra et religiøst grundlag - gøre verdslig)

Perioden var for det meste indbegrebet af værker, som hyldede menneskets fornuftssyn. Her kan En kongelig affære nævnes.

Der var dog stadig værk, som fremstillede mennesket som irrationelt og grådigt, som i for eksempel Jeppe på bjerget, hvor en bonde bliver baron og misbruger sin nyvundne magt, illustrer meget tydeligt, at man tilhører den klasse, man er født i

Forfatteren bag Jeppe på bjerget Ludvig Holbergs ligeretsidéer peger dog paradoksalt frem mod menneskerettighedsidéerne

Billede af Ludvig Holberg

# data[].attributes.body
Det moderne gennembrud var en ny periode i dansk litteratur, da det danske samfund blev moderniseret i forbindelse med industrialiseringen og arbejderklassen dermed dannet. Litterater som Georg Brandes gjorde med inspiration fra positivistiske videnskabsmænd, forfattere og filosofer opgør med romantikkens idealistiske litteratur. Brandes åbner op for naturalismen, som skal sætte problemer som de sociale skæl, kønsdiskrimination, de stille eksistenser og kristendommens negative effekt på individets frihed under debat. Episke værker var impressionistiske og drama var naturalistiske.

Positivisme (empirisme): videnskabsteoretisk grundholdning, som hævder, at al forskning og erkendelse bør være baseret på erfaring og empirisk observation; udsagn er kun meningsfulde, hvis de kan verificeres

Naturalisme (realisme): retning inden for billedkunst, litteratur og teater som søger at gengive virkeligheden så nøjagtigt og objektivt som muligt, dvs. uden idealisering, romantisering el.lign. bruges både generelt om bestemte stiltræk og specifikt om en række strømninger som var fremtrædende i slutningen af 1800-tallet

Impressionisme: retning inden for malerkunst, musik og litteratur hvor kunstneren søger at gengive stemninger og umiddelbare sanseindtryk af den ydre virkelighed og som undgik det metafysiske (noget som ikke tilhører naturens eller virkelighedens verden) http://opslagsvaerker.gyldendal.dk/en/OpslagsvaerkerVirtuelle/DanskLex/Litteraere_retninger_og_perioder/Impressionisme.aspx

# data[].attributes.body
Romantikken kan yderligere opdeles i fire strømninger:
Nationalromantisme ()
Universalromantikken ()
Biedermeier ()

Romantismen (1830-1850)

I 1830- 1840 opstår begrebet romantisme. Romantismen går i den modsatte grøft af biedermeier. Her dyrkes de mørke og skyggefulde sider af menneskets psyke, altså beskæftigede romantismens litteratur sig med det dæmoniske i mennesket og i tilværelsen. Det centrale begreb for denne tid var “det interessante” fx. dæmoni, seksualitet og død. Personer i denne litteraturhistoriske strømning er normalt splittet mellem en lys og en mørk side af personligheden, som kan ses i fx. “Paa Sneen”, hvilket bliver kaldt dobbeltgængermotivet.

# data[].attributes.body
Middelalderen kan ydeligere deles op i tre perioder:

Tidlig middelalder (500-1000)

Højmiddelalder (1000-1300)

Senmiddelalder (1300-1500)

Middelalderen ankom dog til Danmark og de andre omliggende nordiske lande senere end i det sydlige Europa. Derfor deles den danske middelalder op i følgende perioder:

Tidlig middelalder (1020-1200)

Højmiddelalder (1200-1400)

Senmiddelalder (1400-1536)

Det, der var dominerende i denne periode, var bl.a.:

Feudalismen

Feudalisme er et begreb, der betegner den daværende samfundsordning, hvor samfundet var delt op i grupper. Her havde eksempelvis kirken mest magt, og bønderne havde mindst magt.

Kirken

Troen spillede en stor rolle i middelalderen. Man troede, at alt skyldes Gud. Eksempelvis hvis man blev syg, var det en straf fra Gud.

Slægt

I middelalderen betød det meget at videreføre slægtens pligter og værdier. Man vægtede oftere slægtens behov end sine egne behov

Litteratur og kunst fra middelalderen:

I den tidlige middelalder var latin det eneste skriftsprog. I denne periode var det ofte historiske begivenheder, der blev nedskrevet af forskellige kirkelige institutioner. Dog begyndte borgere og adle i begyndelsen af 1400-tallet også at læse bøger. Herved opstod ikke kun forskellige religiøse skrifter, men også ridderfortællinger og folkeviserne blev nedskrevet. Eksempelvis er riddervisen Ebbe Skammelsøn nedskrevet i middelalderen.

Kunsten i perioden var kendetegnet af religion, og stilistisk er kunsten kendetegnet med stærke farver. Bl.a. blev kirker udsmykket med malede bibelske fortællinger, så selv analfabeterne kunne følge med og forstå religion.

# data[].attributes.body
Renæssancen var tiden, hvor genier og multikunstnere som italienske Leonardo da Vinci og vores egen Tycho Brahe vendte op og ned på det billede af verden, der havde været god latin i mange århundreder.

Ordet “renæssance” stammer fra det franske ord renaissance, der betyder genfødsel. Det, som blev genfødt eller genopdaget, var mange tanker og idealer, der stammede fra oldtidens Grækenland og Rom. Blandt disse var forestillinger om livsudfoldelse, skønhed, ro, symmetri og klarhed. Oldtidens verdensbillede var baseret på erfaring; det vil sige, hvad mennesket kunne begribe med sine sanser og sit intellekt.

De første spæde tegn herpå opstår i første halvdel af 1500-tallet, bl.a. med forlægger og forfatter Christiern Pedersens (ca. 1480-1554) udgivelse af Saxos Danernes bedrifter på dansk i 1514, reformationen i 1536 og Christian 3.s danske bibel i 1550.  Udbredelsen af reformationens skrifter bliver også hjulpet frem af tyskeren Johann Gutenbergs (1400-1468) opfindelse af bogtrykkerkunsten.

Billede af Christiern Pedersen

# data[].attributes.body
Barokken er en kulturperiode i enevælden

Barokken er en stilart der dyrker et todelt verdensbillede, altså adskillelsen mellem himmel og jord.

Barokken bruges til at hylde magten, enevældens og kirken.

Man dyrkede overdreven, overvældende og overdådig kunst.

Thomas Kingo

Dansk digter og præst fra 1677 biskop over Fyns stift.

Dualismen (jordisk og himmelsk del - det evige liv findes i himlen) og hyldest til magten er  meget særegen i Thomas Kingos digte såsom i Thomas Kingos hyldestdigt du, vor Danmarks ros til Griffenfeldt fra 1673 og Indskriften under Niels Juels Buste i Holmens Kapel

Han støttede enevælden, og hyldede kongeriget, og skrev derfor hyldstdigte til kongedømmet. Han lavede også kærlighedsdigte.