# data[].attributes.headline
Hur en religös människa ser på världen. A. S. 

# data[].attributes.subject
Hur en religös människa ser på världen. A. S. 

# data[].attributes.headline
Hur en ikkereligös människa ser på världen. A. S. 

# data[].attributes.subject
Hur en ikkereligös människa ser på världen. A. S. 

# data[].attributes.headline
Ett ämne var vi lär oss om bl.a. Sinnen och hur religösa människor ser på världen. A. S. 

# data[].attributes.subject
Ett ämne var vi lär oss om bl.a. Sinnen och hur religösa människor ser på världen. A. S. 

# data[].attributes.body
Världsåskådning är en delad syn på världen.

Hit hör exempelvis olika religioner och traditioner. (N.L)

# data[].attributes.body
Kulturarv kan vara både materiella, till exempel byggnader, monument och föremål. De kan också vara immateriella, till exempel traditioner, kunskap och berättelser. (N.L)

# data[].attributes.headline
Sekularism är en filosofisk åskådning, som önskar minska religionens samhällsbetydelse och i stället i görligaste mån göra religionen till en privat angelägenhet. M.F

# data[].attributes.subject
Sekularism är en filosofisk åskådning, som önskar minska religionens samhällsbetydelse och i stället i görligaste mån göra religionen till en privat angelägenhet. M.F

# data[].attributes.headline
Humanismen är mer en tankeströmning än en heltäckande livsåskådning. Historiskt har den haft stor betydelse för alla västerländska demokratier genom sin betoning av människovärdet. Samtidigt har den låtit sig förenas med vitt skilda religiösa och politiska uppfattningar. M.F

# data[].attributes.subject
Humanismen är mer en tankeströmning än en heltäckande livsåskådning. Historiskt har den haft stor betydelse för alla västerländska demokratier genom sin betoning av människovärdet. Samtidigt har den låtit sig förenas med vitt skilda religiösa och politiska uppfattningar. M.F

# data[].attributes.body
Naturarv är ett begrepp i Världsarvskonventionen.
Vad som är eller kan bli ett världsarv bestäms i Världsarvskonventionen.
Världsarven kan utgöras av antingen ett naturarv eller ett kulturarv eller både och. I Världsarvskonventionens första och andra artikel anges vad man menar med kulturarv och naturarv A.B

# data[].attributes.body
En livsåskådning innehåller i regel en personlig helhetssyn på verkligheten, människans roll i världen, livets mening och individens ansvar i sociala relationer. Förenklat kan man säga att en livsåskådning består av tre delar: etik, verklighetsuppfattning och grundhållning.
Källa: https://www.so-rummet.se/kategorier/religion/icke-religiosa-livsaskadningar#

# data[].attributes.attachment_link.description
Icke religiös etisk vägledning om hur människan och samhället är eller bör vara.

# data[].attributes.body
Världsåskådningarna har inga skarpa gränser, utan de lever i interaktionen mellan kulturer, samhällen och individer. Av denna orsak bör man förhålla sig kritiskt till påståenden såsom ”kristna är”, ”ateister anser” eller ”muslimer betonar”, då det finns många olika tolkningssätt och samhälleliga traditioner. Man ska förhålla sig kritiskt till sådana här generaliseringar i alla årskurser, dock med beaktande av elevernas eller de studerandes utvecklingsnivå. Ju äldre eleverna eller de studerande är, desto mångsidigare och mer detaljerade perspektiv kan man utgå från för att studera och reflektera över åskådningsfrågor.
Källa: https://www.oph.fi/sv/vad-avses-med-askadning

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Åskådning är en individs eller en gemenskaps helhetsuppfattning om verkligheten och dess karaktär och värden samt uppfattningar om kunskap och möjligheterna till kunskap. Med åskådning avses världsåskådningar och livsåskådningar, som i sin tur innehåller en världsbild, etik och värderingar samt kunskapsteori. Till åskådningen hör en normativ dimension i form av värderingar och etik: åskådningen beskriver inte bara världen (världsbild), utan ger också riktlinjer för hur man bör leva. Kunskapsteori innefattar för sin del uppfattningar om vad kunskap är, hur man kan få den och vilken kunskap som är pålitlig. Åskådningen styr människans tillvaro, semantiska uppfattning, tänkande och val, både medvetet och omedvetet.

Åskådning är alltså ett inkluderande begrepp, som omfattar såväl religiösa som politiska och icke-religiösa sätt att uppfatta världen. I synnerhet läroplanerna för religion (Grunderna för läroplanen för den grundläggande utbildningen 2014 och Grunderna för gymnasiets läroplan 2019) hänvisar ofta till åskådningar med begreppsparet religioner och åskådningar. Då vill man i enlighet med läroämnets innehåll i synnerhet lyfta fram religiösa åskådningar, men de separeras dock inte från andra åskådningar. I detta ordpar syftar ordet åskådning på andra än religiösa åskådningar, det vill säga på icke-religiösa åskådningar.

Åskådningar kan ofta ses utgående från religionerna, varvid andra åskådningar kan kallas för exempelvis icke-religiösa eller sekulära åskådningar. Dessa begrepp syftar på sådana åskådningar som humanism, pacifism, djupekologi och ateism. Det är dock centralt för förståelsen av åskådningar att alla åskådningar inte definieras endast utifrån om de är religiösa eller inte. Att endast erbjuda två alternativ, religiös och icke-religiös, stympar åskådningsfrågorna till att endast handla om tro, även om åskådning handlar om mycket mer och olika åskådningar inte nödvändigtvis är varandras motsatser. Exempelvis en ekologisk världsåskådning kan passa ihop med både religiösa och icke-religiösa åskådningar. Paraplybegreppet åskådning är ett sätt att närma sig detta spektrum av olika perspektiv.

# data[].attributes.attachment_link.description
Åskådning är en individs eller en gemenskaps helhetsuppfattning om verkligheten och dess karaktär och värden samt uppfattningar om kunskap och möjligheterna till kunskap. Med åskådning avses världsåskådningar och livsåskådningar, som i sin tur innehåller en världsbild, etik och värderingar samt kunskapsteori.

# data[].attributes.body
Kulturarvet är materiella och immateriella företeelser och seder som ärvts från det förgångna och som återspeglar människors värderingar, trosuppfattningar, kunskaper och traditioner. Kulturarvet omger oss i städer och tätorter, i naturlandskap och på arkeologiska platser. Det är litteratur, konst och minnesmärken, kunskaper och berättelser som vi lärt oss av våra förfäder och förmödrar, mat som vi tycker om samt filmer som vi ser och där vi känner igen oss själva.
Källa: https://www.oph.fi/sv/vad-ar-kulturarv

# data[].attributes.body
Enligt Världsarvskonventionen är världsnaturarv - naturföreteelser bestående av fysiska och biologiska formationer eller grupper av sådana formationer som är av särskilt stort universellt värde ur estetisk och vetenskaplig synpunkt - geologiska och fysiografiska formationer och klart avgränsande områden som utgör vistelsemiljö för hotade djur- och växtarter av särskilt stort universellt värde ur forsknings- eller naturskyddssynpunkter - naturmiljöer eller klart avgränsande naturområden som är av särskilt stort universellt värde ur forsknings- eller naturskyddssynpunkt eller p grund av deras naturskönhet. Exempel på naturarv är Höga Kusten i Sverige, Stora Barriärrevet i Australien och de västnorska fjordarna Geirangerfjorden och Näröyfjorden.
Källa:  https://www.alarv.se/wp-content/uploads/2018/02/V%C3%A4rldsarv.pdf

# data[].attributes.body
Teism (av grekiska theos, gud), är en filosofisk eller religiös riktning som menar att det finns en transcendent (översinnlig, ej möjlig att uppfatta eller förstå) och personlig (ett väsen/en kraft i sig själv och inte något utspritt) Gud. Denne är upphovet till universum och ingriper i mänsklighetens historia främst genom att ge människorna en tro. Källa: https://sv.wikipedia.org/wiki/Teism

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Teism (av grekiska theos, gud), är en filosofisk eller religiös riktning som menar att det finns en transcendent (översinnlig, ej möjlig att uppfatta eller förstå) och personlig (ett väsen/en kraft i sig själv och inte något utspritt) Gud. Denne är upphovet till universum och ingriper i mänsklighetens historia främst genom att ge människorna en tro.

Om Gud dessutom anses fortsätta att agera i historien, benämns denna teism varande evolutionär. Detta agerande kan ske exempelvis genom en serie ännu ej avslutade uppenbarelser till utvalda människor, som blir grundare av nya världsreligioner eller tankeriktningar. Detta för att modifiera människornas rådande normer för moraliskt handlande och anpassa samhällets levnadssätt och tankekoder för att fortlöpande driva mänsklighetens andliga utveckling framåt. En evolutionär syn förekommer inom bahá'í-tron.

Teism i jämförande belysning

Ofta likställs teism med monoteism och förstavelsen "mono" finns huvudsakligen för att betona att det är fråga om en och endast en gud som existerar, till skillnad från polyteism och henoteism. Dock är statisk monoteism eller teism i meningen att en enda Gud har lagt fast religionens grundläggande normer en gång för alla - exempelvis i kristendom, judendom, islam och zoroastrism - inte detsamma som evolutionär teism eller monoteism.

Inom polyteismen finns ett helt pantheon med olika gudar, som har olika ansvarsområden. Så är till exempel fallet i antik grekisk, egyptisk och centralamerikansk religion. Om en folkgrupp dyrkar en enda gud (exempelvis Jahve under Mose tid), samtidigt som gruppen accepterar att andra folk har andra gudar kallas det eller monolatri; jämför budet "Du skall inga andra gudar hava jämte mig", som inte nödvändigtvis utesluter att andra gudar existerar.

Motsatsen till teism är ateism, vilket spänner från avsaknad av tro på någon eller några gudar (eller högre makter), till aktivt avvisande av sådana (se antiteism).

Deism innebär att den ende och transcendente guden är skapare av allt, men att Gud efter skapelsen inte överhuvudtaget ingriper i världen genom att exempelvis uppenbara religioner. Deismen kan indelas i (1) Gud vill inte ingripa efter skapelsen och (2) Gud kan inte ingripa efter skapelsen.

Panteism är uppfattningen att hela naturen, världen eller universum är besjälat av ett gudomligt allomfattande väsen. I sin mest extrema form innebär panteismen att Gud och universum är identiska med varandra, och Gud är enligt detta synsätt inte världens skapare. Pandeismen är inom religionsfilosofi en kombination av panteism och deism.

En religion som inte kan inordnas i detta schema är buddhismen.

Kritik av teism

Kritik av teism framförs huvudsakligen från ateistiskt och agnostiskt håll, även om vissa former av teism har blivit kritiserade av andra teister. Till exempel kritiseras islam ibland från kristet håll och omvänt. Det finns flera särskilda sorters argument som används mot teism, exempelvis sådana som ifrågasätter giltigheten i teismen, konsekvenserna av tro och troendes handlingar.

Referenser

Externa länkar

Wiktionary har ett uppslag om teism.

# data[].attributes.attachment_link.description
Teism (av grekiska theos, gud), är en filosofisk eller religiös riktning som menar att det finns en transcendent (översinnlig, ej möjlig att uppfatta eller förstå) och personlig (ett väsen/en kraft i sig själv och inte något utspritt) Gud. Denne är upphovet till universum och ingriper i mänsklighetens historia främst genom att ge människorna en tro.

# data[].attributes.body
Ateism betyder avsaknad av tro på en eller flera gudar. Denna avsaknad av tro kan generellt delas in i två huvudkategorier, stark och svag ateism.
Källa: http://www.ateism.se/definition.html

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Många bär på en missuppfattning om vad ateismen egentligen är, och denna missuppfattning förstärks tyvärr av ordböckernas definition (även om det är en tolkningsfråga). Man tror att ateismen är tron att guds existens är motbevisad, men så är inte alltid fallet. Att tro att det inte finns någon gud är ett undantagsfall av ateismen, och ingen generell definition. Jag kommer att utgå från en definition som är mer generell och det finns många anledningar till det, vilket kommer att framgå nedan.

Ateism betyder avsaknad av tro på en eller flera gudar. Denna avsaknad av tro kan generellt delas in i två huvudkategorier, stark och svag ateism.

Svag ateism, ibland även kallad negativ ateism, är helt enkelt en avsaknad av tro på en eller flera gudar. Det är en negativ tro i betydelsen att den är en negation, dvs den uttrycker ingen egen tro, utan bara misstro mot ett påstående, i det här fallet att det finns gudar. Den starka ateismen är kanske den uppfattning de flesta har om ateismen. Det är övertygelsen i positiv mening att det inte finns några gudar. Där den svaga ateismen enbart säger att det inte finns tillräckliga grunder för att tro, menar den starka ateismen att det finns skäl att tro att all gudstro är falsk. Negativ och positiv för lätt tankarna till bra och dåligt. Det är inte den betydelse orden har i detta fall, och därför föredrar jag att kalla dem svag och stark ateism. Ibland ser man även svag ateism kallas agnostisk ateism.

Många avser med ateism endast den positiva övertygelsen att det inte finns någon gud. Tyvärr är det även den definition ordböckerna ger intryck av att förmedla, men det är en onyanserad bild och inte korrekt. Den starka ateismen är ett specialfall av ateismen. Att tro att det inte finns någon gud är en variant på att sakna tro på gudar, men att sakna tro på gudar är inte en variant på den starka ateismen.

Anledningen till att jag definierar ateismen som avsaknad av tro på gudar är just att det är en vidare definition än den starka ateismen. Genom att vara bred definierar den inte bort några ateister, utan inkluderar alla som kallar sig ateister. Det kan tyckas vara rimligt att ateisterna själva ska ha tolkningsföreträdet av vad de menar med att kalla sig ateister. Rent historiskt är det så att många kända ateistiska filosofer sedan Upplysningstiden utgått från denna definition ( Smith, 1990). Några exempel inkluderar Baron d'Holbach, Annie Besant, Charles Bradlaugh, Paul Edwards och Michael Martin.

För den som aldrig tidigare kommit i kontakt med indelningen av stark och svag ateism kan det vara ovant att tänka i de banorna, speciellt om man fått inpräntat att ateism är det uttalade förnekandet av gudar. Därför kan det vara värt att fördjupa sig i skillnaden.

Den svaga ateismen behöver inget rationellt försvar - det är utgångspositionen. Innan man tror på ett påstående bör man få någon form av argument eller bevis framlagda för sig att ta ställning till. Innan man fått sådana argument finns ingen grund att tro att påståendet är sant. I många kulturer är däremot religiösa föreställningar och argument för dessa föreställningar vanliga. Då kan man på goda grunder kräva av en svag ateist att åtminstone ha tagit till sig argumenten och funderat på dem. Fortfarande krävs inga bevis för att det inte finns någon gud för att man ska kunna kalla sig ateist enligt den svaga definitionen.

Många kallar denna variant av ateism för agnosticism, men det är inte helt sant. Många som kallar sig agnostiker menar något mer än att de bara inte tror att det finns någon gud. En del agnostiker räknar sig till och med som kristna. Det finns ingen motsättning mellan att vara både agnostiker och svag ateist på samma gång, och en del ateister kallar sig därför "agnostiska ateister". Agnosticismen är ett ämne som ligger utanför definitionen på ateism, och därför går vi inte in djupare i det ämnet här. Dock bör det understrykas att definitionen på ateist inte inkluderar den svaga ateismen för att definiera bort agnosticismen utan för att undvika att definiera bort de ateister som är svaga ateister.

En specialvariant av svag ateism är nonkognitivismen, som menar att det inte finns någon språkligt meningsfull definition av gud, och att det därför inte är möjligt att vara anhängare av teismen.

Den starka ateismen är kanske den bild de flesta har av ateismen. Orsakerna är många, och en kan vara att de svaga ateisterna inte är lika intresserade av att argumentera för sin avsaknad av tro som starka ateister är av att argumentera för sin positiva tro. Stark ateism är det uttalade förnekandet av gudar och baseras ofta på att ateisten anser att existensen av gudar leder till en logisk självmotsägelse eller att existensen av gudar inte är förenlig med det ateisten vet om verkligheten.

Stark ateism förutsätter att ordet "gud" har någon form av mening, och därför är definierat. Utifrån denna definition kan man sedan ställa upp argument mot varför denna gud inte kan finnas. Ett vanligt motargument är att sådana argument endast kan motbevisa just den gud man definierar, och att ateisten därför definierar bort gud, men definitionen på gud brukar vara hämtad från teismen så förnekar man stark ateism på dessa grunder förnekar man även den gud som ateisten har motbevisat.

Ett annat vanligt argument för den starka ateismen är religionshistoriskt. Genom att studera olika gudsbegrepp kommer man fram till slutsatsen att gudarna är påhittade av människan. Detta är naturligtvis inget formellt argument mot teismen eftersom det skulle kunna vara så att gud har precis de egenskaper som någon av de mänskliga definitionerna har kommit fram till, men de starka ateister som anför det här argumentet menar att den sannolikheten är så liten att guds existens är så osannolik att det är större anledning att tro att den inte finns än att den gör det.

Stark ateism behöver nämligen inte nödvändigtvis utgå från att den är absolut och slutgiltigt bevisad. Många starka ateister nöjer sig med samma bevis som man har för att andra osannolika varelser existerar. Att vara stark ateist är ur detta perspektiv inte mindre logiskt än att vara övertygad om att enhörningar inte finns, för att ta en annan mytologisk varelse skapad av människan.

Schematiskt kan svag och stark ateism beskrivas så här:

Svag ateism: X tror inte [att gud finns]
Stark ateism: X tror [att gud inte finns]

Ordet ateism kommer från grekiskans a- som är en negation och kan översättas med -icke, och theos som betyder gud. Det råder viss förvirring omdetta innebär att a-teism är en lära mot gud eller en icke-gudslära. En ism är ju en ideologi, och ordet kan därför delas in i tre stavelser: a-te-ism. Beroende på om man ser ateismen som a-teism eller ate-ism blir det därför antingen en lära eller en icke-lära. Ur ordets rötter går det inte att entydigt stödja den ena eller den andra definitionen. Ateism innefattar alltså rent språkligt både den generella (svaga) definitionen och den speciella (starka) varianten. För att få en så generell betydelse som möjligt bör man därför utgå från den svaga definitionen av ateism i detta hänseende.

De flesta ordböcker definierar ateism som gudsförnekelse, och därför är det lätt hänt att man tolkar detta enligt det som kallas stark ateism ovan. Denna tolkning av ordboksdefinitionen är ohistorisk eftersom den utesluter många ateister, men det är också så att det är en onödigt strikt tolkning av ordet förnekelse. Slår man upp förnekelse finns det nämligen en stark och en svag definition. Ofta är den svaga definitionen den som står först. Enligt den betyder förnekelse att man förnekar grunden som ett påstående vilar på, inte att man nödvändigtvis hävdar att påståendet är falskt. Det senare är istället den definition av förnekelse som brukar komma i andra hand. Slutsatsen av detta blir att ordspråksdefinitionen inte ska tolkas så strikt som man gör vid en första anblick. De flesta ordböcker definierar istället ateismen enligt den svaga varianten.

Den definition som presenteras här är samma definition som ateistiska organisationer som American Atheists, Internet Infidels, Positive Atheism m. fl använder. Det är även samma definition som används av George H Smith i boken Atheism: The Case Against God ( Smith, 1979) och Michael Martin i Atheism - A Philosophical Justification ( Martin 1990). Om man anser det rimligt att ateisterna själva ska ha tolkningsföreträdet av vad de menar med att kalla sig ateister är detta alltså den definition man ska bör utgå från. Nedan följer mina översättningar av hur dessa definierar ateismen:

"Ateism är INTE en 'tro'. Ateism härleds från grekiskans atheos och betyder helt enkelt 'bort från tron på en gud eller gudar'. Ateister 'tror' inte och det är inkorrekt att anta att tron på en övernaturlig varelse eller varelser på något sätt är likvärdig med 'icke-tron' på samma varelser. Det är den inte." (American Atheists)

"Ateism karaktäriseras av en avsaknad av tro på existensen av gudar. Denna avsaknad av tro kommer vanligtvis till antingen genom ett medvetet val, eller från en inneboende oförmåga att tro på religiösa läror som framstår som otroliga." (Internet Infidels)

"Enligt detta resonemang är den som förnekar Guds existens en legitim ateist, men han ansluter sig till en speciell sorts ateism. Om vi däremot tolkar ateism som förnekelsen av Guds existens så är den person som bara saknar teistisk tro inte en äkta ateist, utan en bedragare. Att på detta sätt exkludera vissa ateister per definition tycks mig frånstötande, och det visar okunskap om hur betydande ateister har argumenterat under många år." (Positive Atheism)

"På grekiska betyder 'a' 'utan' eller 'icke' och 'theos' betyder 'gud'. Från denna ståndpunkt skulle en ateist helt enkelt vara en person utan en tro på Gud, inte nödvändigtvis någon som tror att Gud inte finns. Enligt dess grekiska rötter är alltså ateismen ett negativt synsätt, som karaktäriseras av en avsaknad av tro på Gud. Välkända ateister i det förgågna... har antagit eller uttryckligen karaktäriserat ateism i den negativa betydelsen av avsaknad av tro på Gud." (Martin 1990)

Ordet ateism har här definierats som avsaknaden av tro på en eller flera gudar. Detta är en definition som är förenlig med ordets grekiska rötter samt ordböckernas definitioner på ateism. Det är också i linje med hur berömda ateistiska filosofer ser på sin egen ateism. För att undvika att definiera bort dessa ateister bör man därför välja den breda definition som presenteras här. Vill man skilja mellan de ateister som enbart saknar tro och de som har en positiv övertygelse att det inte finns några gudar bör man använda sig av indelningen svag respektive stark ateism.

Författare

Sidan är skriven av Fredrik Bendz

Tillbaks till startsidan

Copyright © 2004 ateism.se

Sidan skapades Wednesday, February 12, 2003
Sidan uppdaterades senast Wednesday, December 10, 2003

Kontakta ateism.se

# data[].attributes.attachment_link.description
Många bär på en missuppfattning om vad ateismen egentligen är, och denna missuppfattning förstärks tyvärr av ordböckernas definition (även om det är en tolkningsfråga). Man tror att ateismen är tron att guds existens är motbevisad, men så är inte alltid fallet. Att tro att det inte finns någon gud är ett undantagsfall av ateismen, och ingen generell definition.