# data[].attributes.attachment_link.title
Relationer case urolig alzheimers borger

# data[].attributes.body
Hvordan kan vi, som sundhedsfaglig personale understøtte borger, der er ramt af alzheimer, i at få mere livskvalitet, roligere døgnrytme og derved øge trygheden ?

# data[].attributes.body
gps. pier. skal spørge om man må låse kørestolen. sengehest.(ble)

# data[].attributes.body
De nære relationer kan bidrage med indsigter i borgers liv og evt. aktiviteter som borger kan håndtere, og har været glad ved, før i tiden. Her kan pårørende i en sund god relation, være en god samarbejdspartner, grundet tryghed.

Ved at udføre aktiviteter som borger formår at være en aktiv del af, understøttes borgers følelse af at kunne mestre, samt øge selvtillid.

Muligt at opnå følelsen af velvære og tro på egne evner. Måske der indfinder sig en roligere døgnrytme, og mindske behovet for at vandre.

Borger vandre og søger efter ægtemand og familie, som er gået bort. Ikke muligt at erindre, grundet alzheimer diagnose. Måske en mulighed at få billeder op af vedkommende, gerne med navne på, så pleje personale kan indgå i samtaler og derved "finde dem sammen" med borger.

# data[].attributes.body
Magtanvendelse i henhold til serviceloven

Servicelovens regler om magtanvendelse og andre indgreb i selvbestemmelsesretten bygger på det enkelte menneskes ret til selv at bestemme, uanset om man har nedsat psykisk funktionsevne eller ej. Udgangspunktet er således beskyttelse af den personlige frihed.

I arbejdet med mennesker med demens er det afgørende at kende til servicelovens regler for magtanvendelse og andre indgreb i selvbestemmelsesretten. Et godt kendskab til magtanvendelsesreglerne styrker retssikkerheden for både borgere og medarbejdere.

Kommunen har pligt til at yde omsorg over for personer med betydelig nedsat psykisk funktionsevne, der ikke kan tage vare på egne interesser. Omsorgspligten gælder uanset, om borgeren giver sit samtykke eller ej.

Det betyder, at kommunen er forpligtet til at undgå omsorgssvigt. Omsorgen må dog ikke gennemføres med fysisk magt. Borgeren har ret til at afslå hjælpen.

I ganske særlige undtagelsessituationer er det muligt at anvende magt over for voksne med betydelig og varig nedsat funktionsevne, herunder mennesker med en demenssygdom, der er så fremskreden, at vedkommende ikke længere kan varetage egne interesser.

Formålet med reglerne er at begrænse omfanget af magt til det absolut nødvendige og at øge retssikkerheden for den enkelte borger og for det personale, som professionelt har med borgeren at gøre.

Magtanvendelse skal altid være det sidste, man overvejer og afprøver for at hjælpe en person med demens. Det vil sige, at man skal have afprøvet flere plejemæssige og socialpædagogiske tiltag, før man begynder at overveje at ansøge om tilladelse til at bruge magt. Magtanvendelse må aldrig erstatte omsorg, pleje og socialpædagogisk bistand. Følgende skal overvejes og dokumenteres:

Kommunen skal have prøvet alt, hvad der er muligt for at opnå borgerens frivillige medvirken til den påtænkte foranstaltning.

Der skal udarbejdes en socialpædagogisk/sundhedsfaglig handleplan, bortset fra foranstaltninger jf. §124 b og § 136 e.

Der skal foreligge dokumentation for den varigt nedsatte funktionsevne, fx en udredt demenssygdom.

Man skal overveje, om magtanvendelse er rimeligt i forhold til det, man gerne vil opnå, eller om man kan klare det med mindre indgribende foranstaltninger.

Kommunen skal være opmærksom på pligten til at inddrage pårørende i varetagelsen af en person med betydelig nedsat psykisk funktionsevnes interesser som følge af servicelovens § 82, stk. 2.

Der er ikke i denne bestemmelse grundlag for at antage, at der er hjemmel til at videregive oplysninger, men pårørende kan give værdifuld viden om, hvordan hjælpen skal tilrettelægges.

Besluttes det at anvende magt over for personen med demens, skal magtanvendelsen altid udøves så skånsomt og kortvarigt som muligt.

Der er ikke tale om magtanvendelse, hvis personen giver samtykke til foranstaltningen.

Samtykke

Når en person skal give samtykke til at modtage hjælp, er der en række krav til gyldigheden.

Generelle krav til samtykket:

Samtykket skal være frivilligt (det må ikke være opnået ved svig eller tvang).

Samtykket skal være informeret. Det betyder, at personen skal have de oplysninger, der er nødvendige for at kunne forstå konsekvenserne af samtykket.

Der skal foreligge samtykke til hver enkelte foranstaltning.

Der skal være tale om et aktuelt samtykke. Hvis forholdene ændrer sig, er det vigtigt at sikre sig, at borgeren stadig kan give et gyldigt samtykke.

Personen skal være i stand til at overskue, hvad der samtykkes til, konsekvenserne af samtykket og konsekvenser af, at alternative løsninger fravælges.

Alle betingelserne skal være opfyldt.

Et samtykke kan være udtrykkeligt (mundtligt eller skriftligt) eller stiltiende.

Et stiltiende samtykke er, hvor personens signaler og opførsel må tolkes således, at der foreligger et samtykke. Det kræver et stort kendskab til borgeren. Der må ikke være tvivl om samtykkets gyldighed. Det er heller ikke tilstrækkeligt at antage, at pågældende ville have samtykket.

Hvis personen forholder sig passivt, er der ikke tale om et gyldigt samtykke.

Magtanvendelse er, når personalet gennemfører omsorgen med magt og i nogle tilfælde, når personen forholder sig passivt, og altså ikke giver et gyldigt samtykke. Magtanvendelsesreglerne regulerer udtømmende, hvilke former for magt, der lovligt kan anvendes inden for det sociale område.

Bestemmelserne for mennesker med demens er beskrevet i kapitel 24 og 24b i Socialstyrelsens udgivelse til fagpersoner Regler om brug af magt over for voksen med betydelig og varigt nedsat psykiske funktionsevne.

Socialstyrelsens guide til fagpersoner: Regler om brug af magt over for voksen med betydelig og varigt nedsat psykiske funktionsevne fra 2019.

# data[].attributes.headline
udfordringer: alzheimers, angst, rollator, at hun går fra plejehjemmet, ny tilflytter

# data[].attributes.subject
udfordringer: alzheimers, angst, rollator, at hun går fra plejehjemmet, ny tilflytter

# data[].attributes.body
Skab en tryg forflytning for borgere med kognitive udfordringer

Jo mere udtalt et kognitivt problem er, jo større er behovet for nonverbal kommunikation og naturlig og genkendelig bevægelse

Det kan være en udfordring at forflytte borgere, der lider af udtalt demens eller andre kognitive udfordringer. De bliver let utrygge og forvirrede og kan derfor modarbejde og blive udadreagerende. Derfor skal man gøre sig ekstra umage med at skabe en god relation og tryghed i forflytningerne – for eksempel gennem fysisk og sanselig kommunikation fremfor det talte ord, der ofte forvirrer mere end det gavner.

Også selve forflytningen kan optimeres ved at udnytte kroppens naturlige bevægemønster og sikre jordforbindelsen. Dermed aktiveres den fysiske hukommelse gennem genkendelige bevægelser, der holder kroppen i balance og ligger ’på rygraden’.

Det mener Lone Gaedt, der er seniorkonsulent ved Teknologisk Instituts Center for velfærds- og interaktionsteknologi. Før det var hun demensvejleder ved Københavns Kommune, og hun er derfor stærkt optaget af at få udviklet teknologier, der skaber tryghed for borgere med demens og andre kognitive udfordringer. Hun har bl.a. ledet en workshop om ”Forflytningsteknologi og borgere med kognitive udfordringer” på Fagligt Træf 2018, som BFA Velfærd og Offentlig Administration står bag.

Nonverbal kommunikation

”Jo mere udtalt det kognitive problem er, jo vigtigere er det at kommunikere nonverbalt i alle situationer. Det begynder allerede, når du kommer ind i rummet. Kommer du ind med en positiv ansigtsmimik, en god øjenkontakt og en kropslig fremtoning, der signalerer ro og tryghed? Det betyder rigtig meget for den person, der skal forflyttes,” siger Lone Gaedt.

Berøring er en anden vigtig metode til at skabe en god relation til borgeren.

”Mange borgere med kognitive problemer er hudsultne. De længes efter at blive rørt ved,” understreger Lone Gaedt og anerkender samtidig, at plejepersonalet sammen må snakke om, hvor grænsen for berøring går.

Kend personens historie

Men trygheden skabes også via de fysiske omgivelser. Hvordan er lugten i bageriet? Er der en duft af mad, der motiverer for at blive flyttet ud til spisestuen? Er der en revyvise fra borgerens ungdom i baggrunden eller en nabo, der ligger og råber?

”En god stemning og en god kemi er alfa og omega for en person med demens, for at de overhovedet bliver klar til en forflytning. Det kan her være en fordel at kende personens historie. Hvad stresser, og hvad skaber glæde? Jeg husker engang en borger, som havde arbejdet som natfotograf. Han ville ikke op om morgenen. Det tror pokker. Han havde jo altid været vant til at sove hele formiddagen,” siger Lone Gaedt.

Det kræver ikke meget andet end bevidsthed at sikre den trygge begyndelse på forflytningen.

Naturlige bevægelser sidder i kroppens hukommelse

Nok så vigtigt er det at se på, hvordan forflytningen foregår. Mange mekaniske hjælpemidler går ’imod’ kroppens naturlige bevægemønster. Borgeren bliver f.eks. trukket op at stå i stedet for at få hjælp til at rejse sig med en naturlig vægtoverførsel.

”Det giver en række problemer. Borgeren bliver genstand for forflytningen og mister jordforbindelsen og selvstændigheden, og det vil føles utrygt. Hvis vores hjælpemidler i stedet understøtter den naturlige bevægelse, så hjælper vi borgeren til at bruge sine egne kræfter og potentialer i længere tid. Og vi arbejder sammen med borgerens mest fundamentale hukommelse, der er udviklet i barndommen og for altid sidder i kroppen. Naturlig bevægelse har en positiv effekt på det kognitive. Borgeren forstår meget bedre, hvad der skal ske,” siger Lone Gaedt.

Hun opfordrer folk, der arbejder med forflytning, til at påvirke producenterne til at udvikle hjælpemidler med fokus på de naturlige bevægemønstre.

Problemer kan analyseres og løses

Hvis man oplever problemer med at forflytte en borger med demens, er det en god idé at gå det hele igennem for at forstå, hvad der kan være årsagen. Lone Gaedt nævner et konkret eksempel på en borger, som var nem at håndtere om dagen, men når hun skulle i seng, var der altid problemer, og hun blev udadreagerende.

”Om dagen havde hun en fast plejeperson, hvor der var tryghed og forudsigelighed i forflytningen. Men om aftenen var der altid to. Allerede når de kom ind ad døren, gik borgeren i alarmberedskab. Hun forbandt selve det, at de var to, med tvang og vold – derfor blev hun utryg og modvillig. Da de gik ned til en plejer om aftenen, faldt hun til ro,” fortæller Lone Gaedt.

En anden god måde at løse problemer på kan være at flytte fokus til ’noget fælles tredje’.

”For nogle borgere er det fuldstændig uoverskueligt at skulle fra seng til badeværelse. Så kan det være godt at flytte fokus til noget simpelt og overskueligt. Det kan være en mekanisk Paro-sæl, en anden person eller for den sags skyld en akvariefisk,” siger Lone Gaedt.

MAGTANVENDELSE: gps. Trekker, pier, ble

Hvilke muligheder for magtanvendelse har sundhedspersonalet?

Kommunen eller amtskommunen kan træffe afgørelse om anvendelse af fysisk magt i form af at fastholde eller at føre den pågældende til et andet rum, når der er nærliggende risiko for, at personen udsætter sig selv eller andre for væsentlig personskade, og forholdene gør det absolut påkrævet.

Magtanvendelse i henhold til serviceloven

Servicelovens regler om magtanvendelse og andre indgreb i selvbestemmelsesretten bygger på det enkelte menneskes ret til selv at bestemme, uanset om man har nedsat psykisk funktionsevne eller ej. Udgangspunktet er således beskyttelse af den personlige frihed.

I arbejdet med mennesker med demens er det afgørende at kende til servicelovens regler for magtanvendelse og andre indgreb i selvbestemmelsesretten. Et godt kendskab til magtanvendelsesreglerne styrker retssikkerheden for både borgere og medarbejdere.

Kommunen har pligt til at yde omsorg over for personer med betydelig nedsat psykisk funktionsevne, der ikke kan tage vare på egne interesser. Omsorgspligten gælder uanset, om borgeren giver sit samtykke eller ej.

Det betyder, at kommunen er forpligtet til at undgå omsorgssvigt. Omsorgen må dog ikke gennemføres med fysisk magt. Borgeren har ret til at afslå hjælpen.

I ganske særlige undtagelsessituationer er det muligt at anvende magt over for voksne med betydelig og varig nedsat funktionsevne, herunder mennesker med en demenssygdom, der er så fremskreden, at vedkommende ikke længere kan varetage egne interesser.

# data[].attributes.body
Velfærdsteknologi: Velfærdsteknologi er til både for vores borgere og os som sundhedsmedarbejdere, for vores borgere kan det være med til at de bliver mere selvhjulpne og kan være med til at styrke deres egenomsorg. For os kan det afhjælpe og skabe mindre belastning i vores arbejdsmiljø. Det kan være alt fra vores tablets, vr-briller, plejesenge, loftlifte eller Carsten (digital oplæser) Hos KL Kombit indsamler man den viden kommunerne har om velfærdsteknologi, som er afprøvet, for at man kan lære og dele den viden man har for hinanden indenfor sundhed-, ældre- og socialområderne og på denne måde skabe en værdi både for borgerne og sundhedsmedarbejdere.

Stimuli: Stimuli er når man reagerer på noget udefra(omgivelser/andre) via en af vores 7 sanser som er: syns-, lugte-, høre og smagssansen som tilsammen udgør fjernsanserne, så er der bevægelse, berøring og balancen som udgør nærsanserne og de alle 7 er vigtige da det er kroppens redskab til at forstå omverden og vi bruger den til at agere efter dette.

Afledning: At lede bort fra en given situation, at flytte opmærksomheden bort fra en given situation eller bare at distrahere.

# data[].attributes.body
Velfærdsteknologi: Brugen af velfærdsteknologi her, kan være givende om det så er en ganske almindelig tyngdedyr, sansetæppe eller et sæt VR-briller som simulerer en god gåtur ved stranden eller i skoven for den sags skyld. Det kunne også være en memorycube til tv. Husk hele tiden at vurdere om noget virker eller ej og vurdere om borgeren profitere af det.

Stimuli: Der utrolig mange måder at man kan stimulere sanserne, men der skelnes typisk mellem tre måder og det er:

·       Sanseunderholdning: Tv/radio eller tilfældige aktiviteter. Hvor ved at demente personer kan blive overstimuleret og reagere uhensigtsmæssigt.

·       Sansestimulering: Her bruges sansestimulerende metoder, hjælpemidler og velfærdsteknologier. Og her arbejder man på ikke at over eller under stimulere. Ved disse metoder kan man enten vække sanserne eller berolige personen.

·       Sanseintegration: Her er det enten en ergo-, fysioterapeut eller neuropædagog som efter analyse af beboeren sanseprofil tilrettelægger en sansediæt.

Det er utrolig vigtigt at disse er personcentreret og tilrettelagt for hver enkelt, da alle mennesker er forskellige og altid aflæse hvilke reaktioner der kommer. For hver enkelt kan sådan nogle indsatser være med til at skabe ro, reducere udadreagerende adfærd og mindske urolig adfærd. Altid evaluere løbende. Og her vil jeg anbefale sansestimulering, både for at vække og berolige.

Afledning: Viden om borgens livshistorie, relation og åben kommunikation. Har man disse gode redskaber, kan man aflede ved at snakke om noget som vækker borgerens interesse, så kan man via samtale og kropssprog forsøge at guide borgeren enten i et fællesrum eller egen lejlighed. Hele tiden forsøge at holde borgeren til ved hjælp af diverse velfærdsteknologier eller noget som stimulere, det at borgeren forsøger at finde/søger. Fx VR-briller, tyngdedyr, babydukke eller gå all-in med sanserum fra wavecare.

# data[].attributes.body
https://www.kl.dk/videncenter/viden-og-vaerktoejer/teknologilandskabet-overblik-og-redskaber/velfaerdsteknologi

https://videnscenterfordemens.dk/da/sansestimulering

https://videnscenterfordemens.prod.b14cms.dk/da/kommunikation-og-demens

https://dk.gloriamundicare.com/webshop/hjaelpemidler-til-specielle-behov/demens-hjaelpemidler-sansestimulering-aktiviteter-demente.html?gad_source=1&gclid=CjwKCAjw0aS3BhA3EiwAKaD2ZbpB76QIhtkDvxLbfIjkzSaGz7C2UiWjAkIJAUk1tmNR9DtIQAGamhoCdAkQAvD_BwE

# data[].attributes.headline
Livshistorie, netværk og samarbejde med pårørende 

# data[].attributes.subject
Livshistorie, netværk og samarbejde med pårørende 

# data[].attributes.body
Livshistorie:

En livshistorie bliver formet på den måde vi vokser op på, vores livsform samt vores forskellige muligheder og ressourcer i forskellige faser af vores liv. Gennem borgerens livshistorie får vi som sundhedsprofessionel viden om det specielle menneske, borgeren er.

Her får man oplysninger om borgerens interesser, vaner og baggrund. Derved er det nemmer for os at vide hvilket liv borgeren har levet og hvis der er noget vi særligt skal tage højde for. Og hvordan borgeren er interesseret i at leve fremadrettet, i den tid borgeren er på plejehjem.

Alle menneskers livshistorie kan beskrives ret faktuelt gennem fx begivenheder, årstal, arbejde, familie, interesser, vaner osv. Borgeren opfatter sin livshistorie på en bestemt måde og derudfra vælger hvad personen vil fortælle til omgivelserne.

Man bruger livshistorien til at fortælle hvorfor man gør som man gør. Fortællingerne om vores liv er med til at danne vores identitet.

De ting man vælger at fortælle omgivelserne, er nogen man ser vigtige for en og gerne vil fremhæve dem. Hvis man gerne vil have at alt ser ud som et glansbillede, uden problemer, så er det også det man fortæller og selvfølgelig også omvendt.

Man tager udgangspunkt i den narrative tilgang og lader borgeren selv bestemme, hvilke informationer fra livshistorien der er vigtige. (psykolog Jerome Bruner som var en amerikansk psykolog)

For borgeren er det som fylder meget (livshistorie) hendes liv hvor hun var dagplejemor. Hendes mand fylder også rigtig meget, hvor hun nævner ham ofte og hvordan hun har haft sin daglige gang.

Netværk: sociale relationer har en stor betydning for hvor godt vi lever, og hvor længe vi lever. Mennesker med godt netværk har højere livskvalitet og klarer deres egen hverdag i længere tid. Gode relationer giver nemlig adgang til ressourcer og muligheder. Det kan være i form af omsorg, praktisk hjælp, penge eller kompetencer, som netværket stiller til rådighed.

Fordi relationer og netværk har så stor en betydning, fylder de naturligt ofte meget i livshistorien. Både hvis netværket har været godt og omsorgsfuldt, og hvis borgerens liv har været præget af svære relationer eller ensomhed

borgeren har et godt netværk, især hendes børn som kommer og besøger hende, de viser en stor interesse for hende.

Samarbejde pårørende: Samarbejdet med pårørende er en stor vigtig del af ens opgave som SSA, de fleste pårørende er også sårbare, når du møder dem. Derfor er det også et særligt ansvar at arbejde ud fra de etiske principper for at handle empatisk, når vi møder pårørende

1.       Respekt for selvbestemmelse

2.       hensyn til fysisk og psykisk integritet

3.       agtelse for værdighed

4.       omsorg for det sårbare liv.

Vigtige punkter i mødet med pårørende:

-            Gør det til en faglig opgave

-            Skab tillid

-            Husk forventningsafstemme

-            Forstå pårørendes perspektiv

-            Start tidligt

Et godt samarbejde med pårørende er vigtigt for:

-            Fremmer borgerens sundhed og trivsel

-            Styrker pårørendes trivsel

-            Fremmer et godt arbejdsmiljø.

# data[].attributes.body
Indledning:

Dette står på dagligt efter middagstid og kan godt fortsætte ud på aftenen, dette kan godt blive værre når der ikke er fast personale på, men sker i lidt mindre grad når det faste personale er på ift. Afløsere.

Borgeren er en ældre dame som er dement, hun er en dame som går op i at tingene er ordentlige omkring hende og der ikke roder. Hun er meget omsorgsfuld og tænker meget på andres og sætter deres behov i første række før sine egne behov. Hun er en dame som elsker at komme rundt og se noget og bevæge sig ud i naturen.

Under de 14 grundlæggende behov vil jeg mene at borgeren ligger ved nr. 10 grundet at hun har et stort behov for at kommunikere med andre ved at udtrykke følelser, behov, bekymringer og meninger. Dette tror jeg fylder meget i hendes daglige gang.

Situationen:

Borgeren søger meget væk fra plejecenteret eller har brug for at have en i nærheden af sig selv tiden for at kunne forholde sig roligt. Borgeren rejste sig op efter middagsmaden og blev urolig fordi hun skulle ud at finde sin mand, her prøvede vi at berolige hende og sige at han nok skulle finde hende.

Man kunne mærke en uro og forvirring i hende og hun kiggede meget rundt inde i rummet for at se om hun kunne finde ham. Hun valgte at forlade bordet og gik efter afsted. Jeg oplevede situationen som noget der havde meget betydning for hende og hun meget er ”tilbage i tiden” i de vante rammer. Borgeren oplever/mærker situationen i nuet, men kort tid efter er hun videre og i gang med noget andet. I disse handlinger som denne hvor jeg har kunne mærke på hende at hun er urolig eller søger en bestemt, har jeg valgt at tage hende med på en lille gåtur, men det har mest gjort hende rolig i nuet og ikke på længere sigt/ resten af dagen.

Afslutning: Efter situationen er afsluttet opstår der for det meste en ny situation hvor borgeren stadig er meget urolig og leder efter noget eller andre personer. Hvor vi kan starte forfra.