# data[].attributes.body
Vechii egipteni se bucurau de o varietate de activități de recreere, precum jocurile ca Senet, un joc de tablă cu piese, care a fost deosebit de popular din cele mai vechi timpuri, un alt joc similar a fost mehen, care a avut o placa de joc circulară. Jongleria și jocurile cu mingea au fost populare printre copii, precum și jocurile cu lupte menționate într-un mormânt la Beni Hasan. Membrii bogați ale societății egiptene antice se bucurau de vânătoare și de canotaj.

Egiptenii au acordat o importanță deosebită vieții de după moarte. Se credea că, după moartea sa, decedatul continuă să trăiască, doar că într-o lume diferită, și că are nevoie de toate obiectele care l-au înconjurat până când a devenit o mumie, cum ar fi mobilier, vase, cosmetice, bijuterii etc. În plus, în mormânt erau aduse alimente și băuturi, uneori animale de companie și chiar sclavi.

Cosmetica era folosită, în Egiptul antic, atât de bărbați cât și de femei. În primul rând, machiajul le proteja pielea de soarele. În al doilea rând, egiptenii credeau că Zeii Ra și Hor erau buni cu cei care foloseau cosmetice. În al treilea rând, aceștia credeau că machiajul are proprietăți de vindecare.

# data[].attributes.body
Vestimentația Egiptului Antic a fost influențată de mediul înconjurător (climă caldă și uscată) și de stilul de viață al egiptenilor, care își desfășurau afară majoritatea activităților.

Spre deosebire de cele mai multe dintre popoarele vechi Mediteraneene, egiptenii purtau doar una sau două piese mari de îmbrăcăminte înfășurate pe corp în diferite moduri. Însă, atât bărbații cât și femeile din Egiptul Antic purtau tunici cusute pe măsura potrivită. Aceste tunici semănau cu un tricou lung care ajungea până la genunchi (pentru bărbați) sau până la glezne (pentru femei). Tunicile erau de obicei fabricate din in și aproape totdeauna albe. Cei mai mulți egipteni, atât bărbați cât și femei, nu par să își fi acoperit capetele cu niciun fel de articol de vestimentație. Deseori umblau cu picioarele goale, dar uneori purtau sandale din piele.

# data[].attributes.body
In casele sau colibele taranilor se aflau doar cateva rogojini in loc de scaune si paturi, si cateva vase de lut. Dar si in casele bogatilor, mobilierul uneori lucrat chiar artistic, din lemn si alte materiale de pret, cu incrustatii, etc. se reducea la paturi, mese, scaunele joase si cateva lazi pentru pastra rea veselei si a imbracamintei. In gospodaria taranului se aflau vitele si pasarile de curte; linga casa, gradina de zarzavaturi. Nu lipsea pisica, uneori dresata pentru a vina pasari, dar totdeauna de folos contra soarecilor, a sobo lanilor si a serpilor veninosi.

Casele celor mai avuti aveau doua nivele si un subsol (drept magazie), cu o terasa la nivelul superior, loc de retragere in racoarea serii.

Aerisirea se facea prin ferestrele practicate in aco pe ris. Casele celor mai bogati aveau si un parc, cu flori si arbori eventual si un bazin,inconjurat cu un gard inalt de pamint batut. In curte erau camarile, bucataria, staulele, hambarele si locuintele sclavilor sau servitorilor.

# data[].attributes.body
Drept alimente serveau si radacina de lotus si o parte din tulpina de bambus. Din florile de lotus uscate la soare si pisate egiptenii faceau â€žun fel de piine pe care o coceau la foc". La toate acestea se adaugau laptele si produsele lactate; iar ca bauturi pe linga vinul de struguri, care era scump, bere de orz si vin de curmale. Pentru gatit se folosea uleiul de ricin care era mai ieftin; uleiul de susan era mai scump; iar cel de masline, importat, era un articol de lux.

Interesante sunt si alte amanunte privind alimentatia. De pilda, faptul ca nu orice peste se minca oricand si oriunde; anumite specii erau interzise in unele orase sau provincii ale tarii, si in anumite zile ale anului. Animale sacre deci interzise la taiere erau vaca si berbecul. Mai mult consumata era carnea de rata si de gisca; in popor se consuma insa in timpurile vechi si carnea de hiena pusa la ingrasat; iar in ultimele secole, prin partile orasului Elephantina se minca si carne de crocodil daca ar fi sa dam crezare lui Herodot