# data[].attributes.body
Вірус з’явився навесні 1999 року: користувачі отримували електронний лист із заголовком «Ось документ, про який ви запитували. Нікому його не показуйте».

Через вірус робота комп’ютера сповільнювалася, на ньому могло раптово відкритися відео з танцем Мелісси, на честь якої була названа шкідлива програма. Також аналогічний лист надсилався першим 50 контактам з адресної книги одержувача.

Шкідник «Мелісса» не завдавав великої біди, але став першим широко відомим вірусом.

# data[].attributes.body
Черв’як ILOVEYOU або LoveLetter також розсилався електронною поштою в 2000 році. У листах було вкладення LOVE-LETTER-FOR-YOU.TXT.vbs, але розширення vbs було приховано, і користувачі вважали його невинним текстовим файлом.
Вірус розсилав себе адресатам з пошти користувача, переписував окремі файли і закріплювався в системному каталозі Windows.
ILOVEYOU досі вважається найнебезпечнішим вірусом.

# data[].attributes.body
Klez потрапляв на комп’ютери за рахунок уразливості у браузері Internet Explorer, що дозволяє автоматично відкривати вкладення в електронному листі. Крім реплікації та розсилки копій, хробак пригнічував антивірусну програму. Також він дописував свій код в один з документів на жорсткому диску, через що 13-го числа в парні місяці і 6-го числа в непарні у всіх файлах на пристрої з’являвся випадковий вміст.

# data[].attributes.body
Усього існувало шість версій цього вірусу, що з’явився в 2001 році, але найвідомішими стали Code Red та Code Red II. Хробак створював на інфікованому комп’ютері 100 копій себе і поширював через вразливість сервера Microsoft IIS.
Також із заражених пристроїв було організовано DoS-атаки на різні сайти, включаючи сайт Білого дому. Якщо сторінку вдавалося зламати, на ній з’являвся напис “Зламано китайцями”, хоча вважається, що батьківщиною вірусу були Філіппіни.

# data[].attributes.body
Вірус Nimda (слово Admin навпаки) з’явився 13 липня 2001 року і заразив увесь світ лише за 22 хвилини електронною поштою. Це сталося через заражені сайти та вразливість у сервері Microsoft IIS, виявлену раніше хробаком Code Red.
Nimda отримував права адміністратора на інфікованому ПК та пошкоджував файли, хоча справжньою його метою були сервери та уповільнення трафіку.

# data[].attributes.body
SQL Slammer або Sapphire з’явився 25 січня 2003 і викликав відмову окремих хостів і зниження трафіку по всьому світу. Черв’як важив всього 375 байт, і після зараження хоста починав відправляти сам себе зі швидкістю більше сотні пакетів на секунду. Це призводило до величезного трафіку, з яким роутери просто не могли впоратися. Зокрема через Sapphire відбулися збої у роботі банків, авіакомпаній та екстрених служб.

# data[].attributes.body
Черв’як MyDoom (інша назва Novarg) поширювався поштою та через файлообмінник Kazaa. Вважається, що на початку лютого 2004 року як мінімум 1 з 12 електронних листів, що пересилаються по всьому світу, містив цей вірус.
MyDoom створював бекдор у зараженій операційній системі, тобто передавав управління віддаленому користувачеві, після чого з пристрою починали надходити мільйони пошукових запитів. Це сповільнило пошукові системи, зокрема Google.

# data[].attributes.body
Черв’як Sasser з’явився 30 квітня 2004 року, він був створений 17-річним німецьким хакером Свеном Яшаном. Заразивши комп’ютер, вірус починав сканувати мережу в пошуках інших вразливих IP-адрес для подальшого поширення. На інфікованому пристрої він видавав помилку, через яку комп’ютер доводилося перезавантажувати.

# data[].attributes.body
До появи Leap-A комп’ютери на MacOS вважалися невразливими, оскільки Apple виробляла і устаткування і софт, знайти лазівки було складніше, ніж у Windows.
Але у 2006 році вірус Leap-A або Oompa-A поширився через програму iChat під виглядом фото у форматі JPEG. Великої шкоди він не завдав, але продемонстрував, що комп’ютери Apple теж схильні до зараження.

# data[].attributes.body
Storm Worm – троянська програма та ботнет, яка з’явилася 19 січня 2007 року. Користувачі отримували листи із сенсаційними новинами. Найвідомішим стало повідомлення «230 людей загинуло під час шторму, що обрушився на Європу», що й дало назву вірусу.
У листі було вкладення, після завантаження якого на пристрій встановлювалася троянська програма, що отримувала доступ до інтернету і розсилала себе електронною поштою.