# data[].attributes.attachment_link.description
Livskvalitet! Demenssygdom kan være udfordrende, men faste rutiner, enkle systemer og hjælpemidler kan skabe overskuelighed, tryghed og ro i hverdagen. Der er mange aktiviteter, som kan hjælpe personer med demens til at forblive engagerede og stimulerede. Stimulering Her er nogle

# data[].attributes.attachment_link.title
En pårørende fortæller om demens: Skyldfølelsen

# data[].attributes.attachment_link.description
Passe på sig selv 2 "De pårørendes sygdom" Som pårørende kan man stå i et dilemma mellem at skulle opfylde sin nærmestes ønsker og behov, og at respektere sine egne grænser. Det kræver et overskud af kræfter at yde den nødvendige omsorg, også når ens egen grænse er overskredet.

# data[].attributes.attachment_link.description
Demens Typiske symptomer på demens. Overordnede symptomer Typiske symptomer på demens er: - Problemer med hukommelsen - Nedsat initiativ og handlekraft - Problemer med at finde ord og benævne ting - Problemer med at finde vej (påvirket stedsans) - Problemer med at håndtere tal og

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
I takt med at demensen skrider frem, forsvinder evnen til at udføre helt almindelige hverdagsrutiner. Det kan være svært at forstå og samtidig være vidne til, at det tidligere så kompetente menneske ikke længere mestrer enkle opgaver som at barbere sig, børste tænder eller sætte sit hår.

Overblikket over den enkelte opgave, og 'brugsanvisningen' til at løse den, er væk, og mennesket med demens har brug for hjælp til at overskue og mestre situationerne.

For de pårørende kan dette være en svær balance, fordi det på den ene side er vigtigt, at mennesket med demens selv får lov til at udføre så meget som muligt og har værdigheden i behold, mens det på den anden side for de pårørende virker som om, at man skal bruge oceaner af tid på bare at vente og hjælpe til i situationen - tid, man føler, man ikke har til rådighed.

Vi giver derfor i de 8 korte film i denne kategori nogle bud på, hvilke samspilselementer der skal til for at gøre disse situationer værdige og rare at være i for begge parter, og vi kommer med forslag til, hvad man kan gøre, for at situationerne kan lykkes.

# data[].attributes.attachment_link.description
I takt med at demensen skrider frem, forsvinder evnen til at udføre helt almindelige hverdagsrutiner. Det kan være svært at forstå og samtidig være vidne til, at det tidligere så kompetente menneske ikke længere mestrer enkle opgaver som at barbere sig, børste tænder eller sætte sit hår.

# data[].attributes.headline
Demens - Emnepakke med velfærdsteknologi 

# data[].attributes.subject
Demens - Emnepakke med velfærdsteknologi 

# data[].attributes.attachment_link.title
Demens - Emnepakke med velfærdsteknologi

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Og hun har ret. Robotten kan genkende Astrid Lassen.

De seneste måneder har de to sociale robotter Hanne og Mikkel boet på Mou Plejecenter. De er såkaldte LOVOT-robotter, hvor navnet er en sammentrækning af de engelske ord love og robot.

Hanne og Mikkel er udstyret med kunstig intelligens, så de kan huske op mod 1.000 ansigter. Hver enkelt robot udvikler sin egen personlighed over tid og reagerer på kærtegn med latter og glæde, mens den også kan fornemme, hvis en person føler sig utryg i robottens selskab, så den derfor skal holde afstand.

- Den snakker med mig. Uiiii, siger jeg så. Ja, det siger jeg, fortæller Astrid Lassen.

Langt hjemmefra

LOVOT er udviklet i Japan, og det er første gang, at den bliver afprøvet uden for hjemlandet. Det foregår, udover på Mou Plejecenter, også på et plejecenter i Skive Kommune og et center i Viborg Kommune.

# data[].attributes.attachment_link.title
Bip bip: Robot hjælper Astrid, som lider af demens

# data[].attributes.attachment_link.description
Den sociale robot LOVOT er de seneste måneder blevet afprøvet på Mou Plejecenter, og det har været til stor gavn for en gruppe borgere med demens.

# data[].attributes.body
Alzheimers sygdom er den hyppigste årsag til demens. Den rammer oftest ældre.

Årsagerne til sygdommen kender man ikke, men man ved at der sker en ophobning af forkert foldede proteinstoffer i hjernecellerne (tau-sammenfiltringer) og imellem hjernecellerne (beta-amyloide plaks).

Alzheimer udvikler sig typisk over flere år. Nedsat hukommelse vil ofte være det første symptom man lægger mærke til. Andre hyppige symptomer på Alzheimer er:
- Problemer med at huske navne og finde ord.
- Problemer med at udføre praktiske opgaver.
- Problemer med at finde vej.

Jo mere sygdommen udvikler sig, sker det ofte at det påvirker mentale funktioner, ændringer i følelsesliv, temperament samt adfærd hos den ramte.

Sygdommen kan ikke helbredes, men der findes medicin, som kan være med til at forsinke sygdomsudviklingen.

# data[].attributes.attachment_caption
Billeder af hvordan hjernen ændrer sig ved Alzheimer Demens

# data[].attributes.body
Vaskulære demens er den mest udbredte form for demens næst efter Alzheimers sygdom.

Årsagerne til vaskulær kan være flere forskellige. Den hyppigste årsag er blodpropper i hjernen. Andre årsager til vaskulær demens er:
- Blødninger i hjernen.
- Sygdom i de små, dybtliggende blodkar i hjernen.
- Svigtende blod- og ilttilførsel til hjernen f.eks. ved hjertestop.

Symptomerne kan være meget forskellige fra person til person afhængigt af hvilket område af hjernen som er ramt. Symptomerne kan dog være:
- Nedsat overblik og koncentration.
- Problemer med sproget.
- Nedsat intiativ.
- Nedsat hukommelse.
- Langsommere gang og mere usikker.
- Ufrivillig vandladning.
- Tendens til tristhed og depression.

Der findes ingen medicin til specifik behandling af sygdommen, men man kan nedsætte risikoen for forværring ved at behandle risikofaktorerne f.eks. med blodtryks- eller blodfortyndende medicin.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Janina Gaarde Rasmussen | Socialstyrelsen

Levealderen for personer med Downs syndrom er steget markant gennem de seneste 50-60 år. Gennemsnitslevealderen er steget fra 12 år i 1940 til 60 år i 2006 (Patti et al., 2010). Den højere levealder betyder også en højere forekomst af aldersbetingende sygdomme, herunder demens (Salem & Jørgensen, 2014).

Der er betydeligt flere personer med Downs syndrom, som får demens, sammenlignet med befolkningen generelt og med personer med udviklingshæmning, der ikke har Downs syndrom (Salem & Jørgensen, 2014; McMarron et al., 2010; Furniss et al., 2011).

Alzheimers sygdom og Downs syndrom

Alzheimers sygdom er langt den hyppigste demenssygdom, og der eksisterer en sammenhæng mellem netop Alzheimers sygdom og Downs syndrom (Salem & Jørgensen, 2014; Wigaard, 2009).

Alzheimers sygdom kobles til Downs syndrom, da personer med Downs syndrom har et ekstra kromosom, kromosom 21. Netop kromosom 21 spiller en væsentlig rolle ved udvikling af Alzheimers sygdom (Salem & Jørgensen, 2014).

På kromosom 21 findes arveanlægget, som styrer produktionen af proteinet beta-amyloid. Beta-amyloid er et stof, der danner plaques og neurologiske sammenfiltninger, der udgør en del af de neurologiske forandringer ved Alzheimers sygdom. For personer med et ekstra kromosom 21 sker der derfor en overproduktion af proteinet beta-amyloid, ligesom andre gener på kromosom 21 antages også at kunne have betydning for udvikling af Alzheimers sygdom (Salem & Jørgensen, 2014; Wigaard, 2009).

Selvom Alzheimers sygdom er langt den hyppigste årsag til demens blandt personer med Downs syndrom, kan denne gruppe også få andre typer af demens, herunder vaskulær demens (Dodd et al., 2009).

Forekomst af demens blandt personer med Downs syndrom

Forekomsten af demens blandt personer med Downs syndrom varierer i forskellige undersøgelser. En årsag er blandt andet forskellige diagnosticeringsredskaber og kriterier for demens (Wigaard, 2009).

Et review fra 2019 om demens hos personer med Downs syndrom med fokus på, hvordan forskning blandt andet i genetik inden for Downs syndrom og Alzheimers sygdom kan influere på hinanden, bygger på en række internationale studier. Reviewet viser, at risikoen for demens er cirka:

23 pct. ved en alder på 50 år

45 pct. ved en alder på 55 år

88 pct. eller mere ved en alder på 65 år (Lott & Head, 2019).

Nationalt Videnscenter for Demens angiver, at cirka 50 pct. af personer med Downs syndrom fra omkring 45-50-årsalderen menes at have demens, og at andelen af demente når op omkring 75-90 pct. blandt dem, der bliver 65 år gamle (Nationalt Videnscenter for Demens, 2016).

Til sammenligning skønnes ca. 6,9 pct. af befolkningen i Vesteuropa over 60 år at være ramt af demens (Nationalt Videnscenter for Demens, 2018).

En norsk undersøgelse viser, at der samlet set er 369 personer med Downs syndrom og demens i 155 kommuner ud af de 430 kommuner/bydele, der er i Norge. Af de 369 personer er 107 personer (29 pct.) udredt og har fået en demensdiagnose, mens 262 personer (71 pct.) ikke er udredt, men hvor man har mistanke om demens. Af de 369 personer med Downs syndrom og demens er 18 personer under 40 år (Westerberg, 2013).

Symptomer på demens blandt personer med Downs syndrom

Blandt personer med Downs syndrom forekommer den samme række symptomer på demens som ved personer med udviklingshæmning uden Downs syndrom. Dog er hyppigheden af disse problemer ofte større, og personer med Downs syndrom oplever ofte en tidlig og stejl nedgang i kognitive funktioner og færdigheder (McCarron et al., 2010).

Den høje hyppighed af demens blandt personer med Downs syndrom gør det særligt vigtigt at være opmærksom på tegn på demens hos denne målgruppe, blandt andet hos fagpersonale, der arbejder med personer med Downs syndrom (Beaumont & Carey, 2011).

For at kunne klarlægge at der er tale om demens, er det også væsentligt at undersøge og udelukke typiske somatiske faktorer blandt personer med Downs, herunder

øjenproblemer/grå stær

hørenedsættelse

dehydrering mv. (Mortensen, 2019).

Tre faser af demens

Demens er en fremadskridende sygdom, og man opdeler den typisk i tre faser:

fase 1 (let)

fase 2 (moderat)

fase 3 (svær) (Salem & Jørgensen, 2014).

Hos personer med Downs syndrom viser demens sig i den lette fase typisk ved hukommelsessvækkelse, særligt for indlæring, svækkelse af sproglige færdigheder samt tab af funktionsniveau. Hos mere end halvdelen udvikles inkontinens og epileptiske anfald i den moderate til svære fase (Salem & Jørgensen, 2014).

Se desuden nedenstående oversigt, der viser udviklingen i et typisk klinisk forløb af Alzheimers sygdom for personer med Downs syndrom og moderat udviklingshæmning. Udviklingen vil være individuelt afhængig at forudgående funktionsniveau (Salem & Jørgensen, 2014).

Typisk udvikling af Alzheimers sygdom for personer med Downs syndrom og moderat udviklingshæmning

Fase 1 - Let

Apati

Forstyrret nattesøvn

Søvnbehov om dagen

Tab af færdigheder

Irritabilitet

Nedsat hukommelse

Tab af sproglige evner

Urininkontinens.

Fase 2 - Moderat

Forværring af symptomer udviklet i fase 1

Visuel-rumlig desorientering

Apraksi - manglende evne til at udføre viljestyrede, målrettede handlinger

Begyndende synkebesvær

Tiltagende impulsstyret, dømmekraft i forhold til sociale normer svækkes

Spontane følelsesudbrud uden udefrakommende stimuli

Gangforstyrrelser.

Fase 3 - Svær

Forværring af symptomer udviklet i fase 2

Angst

Epileptiske anfald

Ophævet gangfunktion

Personen bliver sengeliggende (Salem & Jørgensen, 2014; Mortensen, 2019).

Kilder

Dodd, Karen et al. (2009). Down's syndrome and dementia: A resource for carers and support staff (2. udg.). Birmingham: British Institute of Learning Disabilities.

Furniss, Kate Atkins et al. (2011). The views of people who care for adults with Down's syndrome and dementia: A service evaluation. British Journal of Learning Disabilities, Vol. 40(4): 318-327.

Beaumont, Michelle & Carey, Eileen (2011). Caring for people with Down syndrome and Alzheimer's disease in the early stages of assessment. Learning Disability Practice, Vol. 14(4): 33-37.

Lott, Ira T. & Head, Elizabeth (2019). Dementia in Down syndrome: Unique insights for Alzheimer disease research. Nature Reviews Neurology, Vol. 15(3): 135-147.

McCarron, Mary et al. (2010). Supporting persons with Down syndrome and advanced Dementia: Challenges and care concerns. Dementia, Vol. 9(2): 285-298.

Mortensen, Anette Vinther (2019). Mennesker med udviklingshæmning og demens. Odense: Historia.

Nationalt Videnscenter for Demens (2016, 2. september). Forekomst af demens ved Downs syndrom. Nationalt Videnscenter for Demens. Tilgængeligt fra: http://www.videnscenterfordemens.dk/viden-om-demens/demenssygdomme/neurodegenerative-demenssygdomme/demens-ved-downs-syndrom/forekomst-af-demens-ved-downs-syndrom/ [lokaliseret 27-03-2020].

Nationalt Videnscenter for Demens (2018, 31. august). Forekomst af demens i Europa. Nationalt Videnscenter for Demens .Tilgængeligt fra: http://www.videnscenterfordemens.dk/statistik/forekomst-af-demens-i-europa/ [lokaliseret 27-03-2020].

Patti, P. et al. (2010). Placement, relocation and end of life issues in aging adults with and without Down's syndrome: A retrospective study. Journal of Intellectual Disability Research, Vol. 54 (6): 538-546.

Salem, Lise Cronberg & Jørgensen, Kasper (2014). Demens hos personer med Downs syndrom. Ugeskrift for Læger, Vol. 176 (13): 1228-1232.

Westerberg, Trude Helen (2013). Eldre personer med utviklingshemning: En nasjonal kartlegging av botilbud og forekomsten av demens- og kreftsykdommer. Tønsberg: Forlaget Aldring og helse.

Wigaard, Elisabeth (2009). Demens hos personer med utviklingshemning. I: Larsen, Frode Kibsgaard & Wigaard, Elisabeth (red.), Utviklingshemning og aldring: En lærebok. Tønsberg: Forlaget Aldring og helse.

# data[].attributes.attachment_link.description
Personer med Downs syndrom får langt hyppigere demens end andre. Symptomerne på demens er de samme som hos personer med udviklingshæmning uden Downs syndrom.

# data[].attributes.body
Fronto-temporal demens er den 4. eller 5. mest hyppige demensform. Starter ofte tidligere end andre demenssygdomme, da den ofte rammer når patieterne er mellem 55 og 65 år, men kan også være tidligere. Blandt personer som er yngre end 65 år med demenssygdom, udgør fronto-temporal demens 20-25% af alle tilfælde.

Årsag: man ved ikke hvad den præcise årsag til sygdommen er, men man har fundet ud af at 40% af alle fronto-temporale demenstilfælde er arvelige.
Fronto-temporaldemens er forbundet med forskellige sygdomsprocesser i hjernen. Der er bl.a. påvist svind af pandelapperne, opsvulmede hjerneceller og ophobning af proteinet tau i hjernen. Ved nogle undertype er det tindingelapperne som rammes før pandelapperne.

Symptomerne er typisk ændret adfærd eller personlighed. Det svinger fra social ukritisk adfærd til passivitet og kan virke depression. Om denne type demenssygdom siger man populært sagt at det er "Emma Gad "som forsvinder.
Andre symptomer er:
- Svært ved at komme i gang med aktiviteter.
- Irritabilitet.
- Problemer med hukommelse.
- Problemer med sproger.
Obs. at blandt nogle personer er det sproglige problemer som er blandt de første symptomer.

Denne form for demens kan ikke helbredes, og der findes ikke medicin, som kan bremse udviklingen af sygdommen.

# data[].attributes.body
Lewy-Body demens er den 3. eller 4. mest hyppige form for demens. Rammer oftest hos personer mellem 60-80 år. Kan være svær at skelne fra Parkinson og Alzheimer, derfor usikkerhed omkring den præcise hyppighed.

Årsagen kendes ikke, men man ved at der sker en skadelige ophobning af proteiner i kugleformede dannelser, som kaldes Lewy bodies. Yderligere medfører det mangel på signalstoffet acetylkolin, som bruges af hjernecellerne til at kommunikere indbyrdes.

Symptomerne starter typisk med ændringer i vågenhed/ opmærksomhed, som svinger meget alt fra dag til dag, men også fra time til time. Andre symptomer er:
- Hallucinere.
- Langsomme og stive bevægelser (ligesom ved Parkinssons sygdom)
- Forstyrret søvn.
- Urolige bevægelser.

Man kan ikke helbrede denne form for demens, men der findes medicin, som der midlertidigt kan dæmpe symptomer.

# data[].attributes.body
Hjerne hos normal person, og en person med Lewy-Body demens (LBD), hvor der vises et udsnit af hjernen hvor den er mildt ramt (lysebrun) og hårdt ramt (mørkebrunt), samt et udsnit hvor man kan se de små kugleformede Lewy-bodies