# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталия Швороб

# data[].attributes.attachment_link.title
Вхідне діагностування 3

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Wordwall - Створюйте кращі уроки швидше

# data[].attributes.attachment_link.description
Вікторина - Серія запитань з кількома варіантами відповіді. Торкніться правильної відповіді, щоб продовжити.

# data[].attributes.attachment_link.title
Колір, як його бачить людина

# data[].attributes.attachment_link.description
Зробіть повну веселку шляхом змішування червоного, зеленого і синього світла. Змінюйте довжину хвилі монохроматичного пучка або фільтр. Розглядайте світло у вигляді пучка, або як окремі фотони.

# data[].attributes.body
ЮЛЯ

# data[].attributes.attachment_link.title
Як "бачать" світ незрячі люди? - BBC News Україна

# data[].attributes.attachment_link.description
Оглядачка BBC Future відвідала виставку "Діалог у темряві" і випробувала на собі, як живуть і сприймають світ люди, що втратили зір. Я знаю, що не побачу жодної точки світла, але все одно відчайдушно озираюся в непроглядній темряві навколо. Я повільно просуваюсь вкритим килимом коридором, доволі незграбно виписуючи ціпком невеликі півкола перед собою.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Не соромтеся запропонувати незрячому допомогу. Доторкніться до руки й запитайте: "Вам допомогти?". Якщо вашу допомогу прийняли, попросіть людину взяти вас під руку і йдіть на пів кроку попереду. Не потрібно хапати її за руку і тягнути за собою. Попереджайте людину про перешкоди: сходи, калюжі або ями. Розповідайте про те, що вас оточує і що відбувається навколо. Якщо допомога не потрібна, не ображайтеся. Можливо, цю ділянку шляху людина знає добре і їй не потрібна ваша допомога, це може тільки зашкодити її орієнтації в просторі.

Завжди звертайтеся безпосередньо до людини, називаючи ім'я, навіть якщо вона вас не бачить, а також називайте всіх присутніх у кімнаті під час розмови. Якщо під час розмови ви відходите, попередьте людину про це.

Цілком нормально вживати слово "дивитися". Для незрячої людини це означає "дивитися руками", тобто відчувати.

Текст: Олена Лила

Обкладинка: Юлія Наконечна

# data[].attributes.attachment_link.title
Не сліпий, а незрячий. Як спілкуватися з людиною з порушеннями зору

# data[].attributes.attachment_link.description
Не соромтеся запропонувати незрячому допомогу. Доторкніться до руки й запитайте: "Вам допомогти?". Якщо вашу допомогу прийняли, попросіть людину взяти вас під руку і йдіть на пів кроку попереду. Не потрібно хапати її за руку і тягнути за собою. Попереджайте людину про перешкоди: сходи, калюжі або ями.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
голос америки

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
голос америки українською

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
голос америки україни

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
українська служба голосу америки

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
українські новини

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
міжнародні новини

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
президент сша

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Голос Америки

# data[].attributes.attachment_link.title
Будь моїми очима: додаток, який допомагає сліпим людям жити самостійно. Відео

# data[].attributes.attachment_link.description
Цей додаток допомагає сліпим людям жити самостійно.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Вони доводять, що втрата зору не заважає отримувати задоволення від життя і не створює перешкоди на шляху до досягнення мети.

Еспресо.TV знайшов 10 всесвітньо відомих людей, для яких вади зору стали стимулом для звершень, сенсаційних відкриттів та перемог не лише над іншими, а й над собою.

Без Луї Брайля неможливо уявити життя нинішніх незрячих людей. Адже саме він свого часу створив те, що допомагає людям з вадами зору читати, писати, працювати на комп'ютері і грати на музичних інструментах - рельєфно-крапковий шрифт.

Луї Брайль став незрячим ще у ранньому дитинстві, але вже у 15 років він вигадав власний шрифт, який допомагав пізнавати світ. Цю систему намагалися використовувати військові як "нічний шрифт", коли було темно і потрібно було читати навпомацки.

На перший погляд, шрифт Брайля дуже простий, та все ж є деякі складнощі. Для зображення букв він використав 6 точок, розташованих у два стовпчики, по 3 в кожному. Текст, за його системою, пишеться справа наліво, потім сторінка перегортається, і текст читається як зазвичай, зліва направо. При написанні проколюються точки.

Оскільки читати можна тільки по опуклим точкам, "писати" текст доводиться зі зворотного боку аркуша, в "дзеркальному відображенні".

Андреа Бочеллі - відомий італійський співак, яким захоплювався сам Паворотті.

Андреа із дитинства мав проблеми із зором. До 12-ти років хлопець переніс 12 операцій, та вони йому так і не допомогли: він залишився незрячим.

Бочеллі із ранніх років дуже любив співати. Він жив у селі на фермі, тому міг це робити за кожної нагоди, яка випадала. Коли був підлітком, виграв кілька музичних фестивалів, але на певний час покинув музику і вступив на юридичний факультет до університету у Пізі.

Юристом Бочеллі так і не став, бо його запросив до себе на навчання відомий італійський тенор Франко Кореллі. Вдень Андреа вчився, а вночі працював у ресторанах, щоб заробити гроші на проживання.

На початку 1990-х Лучано Паворотті почув записи талановитого хлопця і запросив взяти участь у фестивалі. Андреа Бочеллі став популярним, він виступав навіть перед Папою Римським.

Стеротип про те, що із вадами зору важко дістатись до висот і, тим паче, вирішувати долю країни, зруйнував Девід Бланкетт. Цей англієць став міністром внутрішніх справ в уряді Тоні Блера. Його призначення стало гучним, адже до нього в країні ще не було незрячих від народження людей, що займали б такий пост. Батьки виховували Девіда так, щоб він вірив у свої сили і знав, що всього може досягти сам, якщо того бажатиме.

Девід Бланкетт пройшов через жорстку школу життя, адже його сім'я була не з найбагатших. У 16 років Девід пішов на конфлікт з директором свого коледжу, який не хотів давати дітям повноцінно вчитися.

Він закінчив курс політичних та суспільних наук і зайняв місце в міській раді Шеффілда. З 1987 року Бланкетт - член парламенту, а пізніше став міністром. Пробитися чоловік зміг завдяки феноменальній пам'яті і величезній працьовитості. І хоч політична кар'єра швидко завершилась, сталося це зовсім не через зір. Усе через те, що Бланкетт не побоявся винести на публіку обставини свого особистого життя.

Саме Клод Моне заснував рух імпресіонізму в мистецтві. Хоч слабозорим він став лише на восьмому десятку своїх років, він завжди говорив: "Я хотів би народитися сліпим, а потім вмить прозріти - так, щоб почати писати, не знаючи, чим насправді є предмети, які я бачу".

З раннього віку Моне був бунтарем: замість того, щоб у вільний час сидіти у класі, він виходив на вулицю, щоб малювати ескізи природи. Пізніше він вступив до Швейцарської Академії, де почав вивчати мистецтво живопису. Його найвідомішими роботами є "Водяні лілії" і "Соняшники", які є одними з найдорожчих у світі.

У 1922 році він перестав бачити на праве око і ледь бачив лівим. Проте він говорив: "Я буду малювати навіть сліпим, як і Бетховен, який складав музику, абсолюно не чуючи".

Галілео Галілей відомий абсолютно усім - це італійський фізик, механік, філософ, математик і астроном. Він не був повністю незрячим, коли вперше подивився на планети і зірки в створений ним телескоп і зробив висновок, що Земля обертається навколо Сонця. Він побачив планети Сонячної системи і Чумацький шлях, не як смугу світла, а як окремі світила.

Наприкінці життя катаракта забрала зір у Галілео, і через конфлікти з католицькою церквою, яка змусила його відректися від своїх відкриттів, був поміщений під домашній арешт. Але все одно його наукова діяльність тривала, адже йому допомагали його учні. Сам же великий вчений в листі говорив: "Я не припиняю працювати навіть у темряві, яка мене охопила, будувати міркування з приводу різних явищ природи, і я не зміг би дати своєму неспокійному розуму відпочинку, навіть якщо б побажав цього".

Стіві Вандер - знаменитий американський музикант і композитор. Сліпота, з якою він народився, не стала перешкодою на його шляху. Вже у вісім років він спокійно грав на фортепіано, органі, ударних і губній гармошці.

Помітив талановитого хлопця відомий продюсер Горді у 1962 році. Перший запис Вандера з'явився вже у 12 років, а перший виконаний ним сингл зробив музиканта висхідною зіркою. Альбом 1971 року "Звідки я" став мультиплатиновим. Вандер випустив понад 30 успішних альбомів і рекордну кількість разів, а саме, 25, був лауреатом престижної премії Греммі. Він - "постійний гість" "списків кращих вокалістів всіх часів".

Марла Раньян - олімпійська спортсменка, трикратна чемпіонка і рекордсменка США з бігу на п'ятикілометрову дистанцію. Вона двічі брала участь в Олімпійських іграх: на Олімпіаді 2000 року у забігу на 1500 метрів вона прибігла восьмою, як і на марафоні 2002 року.

Усього вона досягла, незважаючи на те, що стала незрячою. Вона перенесла хворобу Штаградта, і це призвело її до сліпоти. Та все ж Раньян не здалась. Вона стала першою в історії слабозорою спортсменкою, яка надала перевагу Оліймійським, а не Паралімпійським іграм. Зараз Марла вже завершила свою спортивну кар'єру і вирішила присвятити своє життя допомозі людям. Вона працює вчителем і помічником тренера у школі незрячих у США.

Гомер - сліпий старець, який є найвідомішим незрячим давніх часів. Саме йому приписують створення "Іліади" і "Одіссеї". Про життя і особистість Гомера практично нічого не відомо: лише те, що він жив приблизно в VIII столітті до нашої ери, а за право називатися його Батьківщиною досі борються сім міст.

Деякі дослідники вважають, що незрячого співця Демодока в "Одіссеї" Гомер зобразив з самого себе. Хоча той факт, що Гомер був сліпим, достовірно не підтверджений. Це просто історична реконструкція, яка багато в чому спирається на наведені доводи.

Піт Еккерт - сліпий фотограф. Він навчався в Єльському університеті, вивчав скульптуру і промисловий дизайн, також планував вивчати архітектуру. Згодом чоловік почав втрачати зір через пігментний ретиніт. Та після того, як він став незрячим, Піт, здається, полюбив фотографію іще більше.

На свою камеру він робить яскраві світлові картинки та повітряні фотографії з подвійною експозицією. "Я візуальна людина, я просто не бачу", - говорить Піт Еккерт. Як він робить знімки? Він просто уявляє те, що хоче зобразити, в своїй голові, а потім використовує свої відчуття і фотографує.

Жовта преса, екстравагантні заголовки та сенсаційні викриття - усе це прийшло у журналістику завдяки репортеру та видавцю Джозефу Пулітцеру. Усе почалося тоді, коли 17-річний Джозеф переїхав з Угорщини до Сполучених Штатів. Він вирішив, що хоче стати журналістом, тому лаштувався в одну з місцеих газет. Згодом Пулітцер став її власником. Тут він впровадив нову бізнес-модель, яка вивела його видання на дуже високий рівень: він влаштовував газетні кампанії з викриття дій політиків, які завжди супроводжувались гучними та сильними заголовками.

Згодом він заволодів іще одним виданням, яке видавалося для заможних. Із нього він зміг зробити газету, яка стала загальнодоступною і цікавою для середньостатистичного читача. Тут були як розслідування, так і сенсації з усіх сфер життя. Він також популяризував карикатури, які стали трендом того часу.

У1940-х роках Пулітцер почав швидко втрачати зір. В останні роки життя він пожертвував $2 000 000 Колумбійському університету, щоб там створили Вищу школу журналістики. Премію, яку назвали у його честь, вручають з 1917 року. В перший понеділок травня цей університет оголошує переможців у сфері журналістики, літератури, театру і кіно.

# data[].attributes.attachment_link.title
10 найвідоміших незрячих, яким вдалося змінити світ

# data[].attributes.attachment_link.description
Вони доводять, що втрата зору не заважає отримувати задоволення від життя і не створює перешкоди на шляху до досягнення мети. Еспресо.TV знайшов 10 всесвітньо відомих людей, для яких вади зору стали стимулом для звершень, сенсаційних відкриттів та перемог не лише над іншими, а й над собою.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м.Маріуполя

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ідеальне зір - мрія багатьох. Насправді, зберегти його на все життя може практично кожен, достатньо лише постійно виконувати гімнастику для очей.
Користь гімнастики для очей
Вправи для зору надають неоціненну користь не тільки очам, а й іншим органам. Це пов'язано з тим, що гімнастика дозволяє:

1. Розслабитися. Навіть 5-хвилинну перерву в роботі або вивченні нового матеріалу дасть можливість відволіктися, набратися сил і підготуватися до подальшого вирішення найскладніших завдань. При виконанні вправ ви відволікаєтеся від того, що відбувається навколо. Одночасно з цим ви отримуєте можливість для концентрації уваги на особистих відчуттях. Тривога і нервозність зникають самі по собі.

2. Поліпшити пам'ять і в цілому розширити можливості мозку. Виконуючи вправи, ви активізуєте мозковий кровообіг. Це сприяє стимуляції відновних і регуляційних процесів.

3. Зняти втому. Перемикаючись з монотонної роботи, масажуючи очні яблука, ви розслабляєте все нервові закінчення.

4. Поліпшити зір. Багато вправ особливо ефективні в дитячому віці. При їх регулярному виконанні можна повернути 100% зору навіть в тому випадку, якщо воно вже почало знижуватися.

5. Стимулювати роботу слізних каналів. Спеціальні вправи дозволяють забути про сухість очей, зробити погляд свіжим і здоровим.

6. Зупинити зниження зору. Відновлення кровопостачання стимулює приплив вітамінів і кисню до найважливіших елементів очей.
Кому і коли протипоказані вправи для очей?
Протипоказаннями до вправ для поліпшення зору є:

1. Кон'юнктивіт і блефарит. Вправи не рекомендовано виконувати при загостреннях запальних захворювань. Це пов'язано з тим, що гімнастика для очей стимулює обмінні процеси і виділення слізної та інших рідин, які швидко розносять небезпечні бактерії. Шкідливі мікроорганізми можуть потрапити і на обличчя, ставши причиною різних запальних реакцій.

2. Відшарування сітківки. При даній патології сітчаста оболонка ока відділяється від судин. Вправи можуть стати причиною подальшого погіршення зору. Виконувати їх без рекомендацій лікаря строго заборонено!

3. Відразу після оперативних втручань на очах. Вправи можуть стати причиною розходження швів або кровотеч. Приступити до занять слід тільки при отриманні відповідних рекомендацій від офтальмолога.
Вправи для очей
1. Робіть рухи очима за вказаними у вправах №1-22 напрямках та послідовності (за годинниковою стрілкою та проти). Очі при цьому можуть бути відкриті або закриті, як зручніше. Якщо очі відкриті, під час руху намагайтесь дивитися на навколишні предмети. Залежно від комфорту під час виконання, визначайте навантаження та тривалість виконання вправ. Таким чином, зміцнюються м'язи очей, покращується кровообіг, можна зняти напругу та втому очей.

2. Швидко моргайте 3 хвилини, не напружуючи повіки. Вправа сприяє поліпшенню кровообігу.

3. Міцно заплющуйте очі на 3-5 секунд, а потім відкрийте очі на 3-5 секунд. Повторіть 7 разів. Зміцнює м'язи повік, покращує кровообіг, сприяє розслабленню м'язів очей.

4. Трьома пальцями кожної руки легко натисніть на верхні повіки, через 1-2 секунди зніміть пальці з повік. Повторить 3 рази. Вправа покращує циркуляцію внутрішньоочної рідини.

5. Стоячи біля вікна, зосередьтесь на предметі, що знаходиться близько від очей (наприклад, точка на склі), а потім переведіть погляд на віддалений об'єкт. Повторіть 10 разів. Вправа знімає втому, полегшує зорову роботу на близькій відстані.

# data[].attributes.attachment_link.title
Гімнастика для очей. Відновлення зору * Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м.Маріуполя

# data[].attributes.attachment_link.description
Ідеальне зір - мрія багатьох. Насправді, зберегти його на все життя може практично кожен, достатньо лише постійно виконувати гімнастику для очей. Користь гімнастики для очей Вправи для зору надають неоціненну користь не тільки очам, а й іншим органам. Це пов'язано з тим, що гімнастика дозволяє: 1. Розслабитися.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталия Швороб

# data[].attributes.attachment_link.title
Вихідне діагностування 3

# data[].attributes.headline
Карпенчук А.

# data[].attributes.subject
Карпенчук А.

# data[].attributes.attachment_link.title
Презентация (8)

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Вечірній Київ

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Міжнародний день сліпих - покликаний привернути увагу громадянського суспільства до тих людей, які назавжди втратили зір. Це привід ще раз прицільно подивитись на наше місто та замислитись чи дійсно столиця комфортна для усіх її жителів. У двадцяти хвилинах від центру Києва, на Печерському узвозі, розташована Міська організація киян з вадами зору Українського товариства сліпих.

"Вечірній Київ" підготував розповідь Михайла Новосецького, який у зрілому віці втратив зір і зараз допомагає людям, які опинилися в подібній ситуації. Він працює заступником голови Центрального правління УТОС.
Статистика
Міністерство охорони здоров'я не веде статистичний облік. За неофіційними даними громадян України, які мають вади зору приблизно 140 тисяч, а з глибоким враженням зору приблизно 40 тис. осіб, в Києві мешкає - біля 3 тисяч таких осіб. Голосові світлофори У центрі столиці та на багатьох великих перехрестях у спальних районах нині вже "озвучено" 151 світлофорний об'єкт. Спеціальні сигнали повідомляють людям з вадами зору, коли можна переходити дорогу.

Говорити про потужну інфраструктуру в Україні та дружнє відношення до людей із вадами зору - не можна, навіть, "авансом". І якщо в Києві громадські організації та владні структури ще якось намагаються виправити ситуацію, то про регіони і села взагалі говорити не доводиться. Перш ніж відправитись із пункту "А" до пункту "Б", нам необхідно зрозуміти, як йти, бо досить багато фізичних перешкод. А проблему досить легко вирішити - потрібно зробити тактильно-направляючі доріжки від дому до найближчої зупинки. У Департаменті соціальної політики мають карту маршрутів, де зазначені адреси людей із вадами зору і місця їх роботи, де вони працюють. Така тактильна доріжка допомагає нам дійти до необхідного об'єкту (поліклініки, аптеки, магазину, майстерні), до зупинки міського транспорту, зупинитись на переході перед проїжджою частиною.

(На фото забражена тактильно-направляюча доріжка)

Сьогодні сучасні зупинки пасажирського транспорту облаштовують таким чином, щоб незряча людина змогла зрозуміти, де саме зупиниться транспортний засіб, щоб не шукати руками його двері, вимазуючись об його брудні стінки. А таке інколи робити доводиться, бо є несвідомі водії, які "не помічають" сліпого з тростиною, людину на візку чи людину з опорною палицею, не проявить повагу, зупинившись точно на зупинці, не зачекають хвилину-другу! Маю приклад: вулиця Петра Запорожця. 46 автобус. Чую, що двері автобуса відкрились і я, виставивши руку з сумкою вперед, ставлю ногу на сходинку автобуса і в цей час водій автобуса закриває двері і розпочинає рух. Я встигаю висмикнути ногу і руки, але сумка залишилась за дверима автобуса, який поїхав. Згодом я знайшов викинуту пасажирами сумку, які все це бачили на наступній зупинці. Ось бувають такі сумні реалії.

Рухаємось далі: необхідно, щоб у громадському пасажирському транспорті були встановлені та працювали внутрішні та зовнішні звукові інформатори номера маршруту та його зупинок, тобто, текстові та звукові систем сповіщення. Метрополітен в цьому сенсі більш безпечний для нас. Щодо інших видів транспорту, то ми завжди рахуємо кількість зупинок, намагаємось запам'ятати, де який поворот та запитуємо у пасажирів, де саме ми зараз проїжджаємо.
Робота
Будемо відверті, ми не конкурентоспроможні. Незрячій людині потрібно більше часу, аби якісно виконати роботу. Середня оплата на наших підприємствах - 2-3 тисячі грн. УТОС звертається до підприємств, які працевлаштовують членів нашої спілки. Що це за робота? Кур'єри, прибиральники, промоутери. Але є і музиканти, масажисти, викладачі та спеціалісти в комп'ютерних технологіях.

В нашому Товаристві ми ведемо активне життя: відвідуємо спеціалізовану бібліотеку для сліпих імені Миколи Островського, де проводяться різні культурно-масові заходи, в наших клубах постійно працюють гуртки художньої самодіяльності: хорові, вокальні, естрадні, драматичні, працюють спортивні секції з шахів та шашок. Інколи організовуємо інтелектуальний конкурс "Що? Де? Коли?", проводимо конкурси з читання шрифтом Брайля та "тифлоконкурси" - це змагання, як пройти у те чи інше місце, відчути вагу, відрізнити звук мелодії, відчути на дотик предмети та інше. До свят завжди запрошуємо гостей переглянути концертну програму, яку підготував той чи інший художній колектив Товариства.
Міське товариство сліпих
Якщо незряча людина знаходиться серед таких, як вона сама - їй легше зрозуміти і прийняти умови нелегкого, але цікавого та дивовижного життя. УТОС - це люди, які втратили зір у зрілому віці та ті, які виховувалися у інтернатах, та ніколи не бачили. Ми допомагаємо кожній людині, яка осліпла: від догляду за собою, самообслуговування в побутових умовах та пересуванні по місту до гри у шахи, шашки. Завдяки щоденнійй практичній роботі таких організацій, молоді знаходять собі пару, друзів, старших наставників та сенс свого майбутнього життя. Ось чому важливо і, можливо, навіть, практично доцільно для морально-етичного стану сім'ї, коли людина, яка втратила чи втрачає зір, влаштовувалась в організацію Товариства сліпих.
Курси. Іноземні спікери
У спеціалізованій бібліотеці для сліпих імені Миколи Островського до карантину проводили курси, як користуватись смартфоном, зробити собі Фейсбук-сторінку та навчитись читати шрифтом Брайля. Мали досвід спілкування з американцем, який приїжджав до Києва. Розповідав, як покращити умови життя незрячим у великих містах. У сучасному світі технології надають чимало можливостей зробити життя комфортнішим для усіх, у тому числі й для тих, хто не бачить. Питання лише у коштах.

Прохання до міської влади
У столиці має бути більше тактильно-направляючих доріжок і, в першу чергу, там, де щоденне скупчення незрячих киян (їх спеціалізовані підприємства, офіси організацій, клуби, реабілітаційні центри). Тактильні доріжки допомагають нам відчувати шлях від дому до зупинки, особливо вони потрібні біля станцій метрополітену. А ходимо ми там кожен день, бо маємо роботу, навчання, друзів, хобі.

Просимо чиновників міської влади згідно закону України "Про соціальні послуги" створити в столиці службу супроводу киян з вадами зору. Це дасть нам можливість відчувати себе повноцінними членами Київської громади, відвідувати поліклініки, майстерні інші міські заклади, театри, музеї, концерти тощо. Адже ми, незрячі кияни, сьогодні потребуємо великої підтримки від людей, які бачать.

Тому, маю велике прохання до киян - коли бачите людину із білою тростиною і розумієте, що йдете в одному напрямку, то не соромтесь запитати, чи можна вас провести. Ми дуже потребуємо підтримки від людей, які бачать...

# data[].attributes.attachment_link.title
Як живеться людям із вадами зору: просто спробуйте заплющити очі і пройтися вулицями столиці

# data[].attributes.attachment_link.description
Завдяки зору людина отримує 90% інформації. Вона бачить навколишній світ і себе в ньому, розрізняє предмети і кольори, орієнтується в просторі. За даними Всесвітньої організації охорони здоров'я на планеті майже 300 мільйонів людей із вадами зору і 39 мільйонів - абсолютно сліпих.