# data[].attributes.headline
Що ви знаєте про Північну Америку?

# data[].attributes.subject
Що ви знаєте про Північну Америку?

# data[].attributes.attachment_link.description
Interact with your audience using real-time voting. No installations or downloads required - and it's free!

# data[].attributes.headline
 Становлення ми

# data[].attributes.body
Становлення мистецтва Північної Америки, зокрема США, відбувалось на основі синтезу не лише різних національних, але й расових культур – американських індіанців, народів Африки, іммігрантів з Європи, переселенців з країн Азії. Етнічна строкатість відіграла головну роль у розвитку національної самосвідомості, громадської думки, формуванні нових культурних принципів і художніх традицій різних видів мистецтва Північної Америки.
Американський кінематограф, телебачення, музика служать фундаментом світової масової культури.

# data[].attributes.headline
 Важливий чинни

# data[].attributes.body
Важливий чинник розвитку – строкатий етнічний склад країни. Вихідці з різних країн були об’єднані ідеями свободи і демократії. Переселенці продовжували культурні традиції своєї батьківщини, але у відмінному від першоджерела вигляді. Значний вплив на культуру США справили вихідці з Ірландії, Німеччини, Польщі, Італії, нащадки привезених з Африки рабів, американські індіанці, корінні жителі Гавайських островів. Проте, вирішальний внесок зробила культура вихідців з Великої Британії, які насаджували англійську мову, правову систему, культурні цінності.
Північна Америка – країна емігрантів, відповідно до закону вони мають рівні права з корінними жителями континенту. Люди різного походження живуть поруч, інколи утворюючи «плавильний котел» мов та культур, інколи підтримуючи кордони між етнічними та національними громадами.
Отже, головні чинники, що вплинули на формування національної та культурної ідентичності США – принципи, покладені в основу Декларації Незалежності, релігійна філософія (протестантська етика і пуританська мораль), ідеї свободи і демократії, строкатий етнічний склад країни, де кожна нація зберігає культурні традиції своєї батьківщини.

# data[].attributes.headline
 За порівняно н

# data[].attributes.body
За порівняно невеликий історичний час країна першовідкривачів ті іммігрантів перетворилася в супердержаву з усіма позитивними і негативними сторонами цього явища. Як би ми не ставилися до американської політики сьогодні, ми не можемо заперечувати, що саме реальне життя в Америці є привабливим для жителів інших країн. Саме цим пояснюється прагнення чужоземців переїхати до Америки на постійне проживання, серед яких є і українці. На думку вчених, в основі американського суспільства лежить лібералізм Джона Локка. Він виділяв невід’ємні права людини – на життя, свободу, приватну власність і рівноправність. Люди суспільний договір на охорону цих прав і нагляд за дотриманням свобод довірили державі. Але народ має право контролювати роботу влади і змінити той уряд, чия робота не є ефективною. Ці ідеї закладені в основу Декларації Незалежності. Історія Північної Америки з самого початку передбачала незалежність духу і підприємливість як необхідні умови виживання в нових умовах. Іммігрантам було властиве бажання звільнитися від пут колишнього життя, реформувати релігійні погляди, поставивши їх на службу інтересам власності. Саме протестантська етика і пуританська мораль стали важливими чинниками духовного розвитку молодої країни.

# data[].attributes.headline
В історії є бага

# data[].attributes.body
В історії є багато випадковостей, які змінили майбутнє держав чи цілого світу. Однією з них називають відкриття Америки Колумбом, який спробував досягти Індії західним шляхом.

3 серпня 1492 року три каравели “Санта-Марія”, “Пінта” й “Нінья” під керівництвом іспанського мореплавця Христофора Колумба вирушили з порту Палоса-де-ла-Фронтера. Понад два місяці знадобилося морякам, щоб досягнути землі – островів Багамського архіпелагу. 12 жовтня 1492 року іспанці зійшли на острів Сан-Сальвадор. Хоча Колумба заведено вважати відкривачем Америки, проте перші дві експедиції були здійснені до островів Карибського моря і лише в третій і четвертій (1498 – 1500, 1502-1504) мореплавець відкрив землі власне континенту (Південної й Центральної Америки).

Звичайно, відкриття Америки – це не виняткова заслуга Христофора Колумба. Коли б не він поплив на Захід, то це точно пізніше здійснив би хтось інший (наприклад, Амеріго Веспуччі, котрий здійснив подібну експедицію, але пізніше). Однак саме цей день 529 років тому став доленосним для Європи і всього світу.

Грандіозна експедиція в «Індію” (як думав сам Колумб) на перший погляд, була типовим, хоча і витратним, плаванням з метою привезення в Європу золота, прянощів та інших багатств. Проте за кілька десятиліть цей маршрут перетворився на “золотий шлях” для європейців, які споряджали багато експедицій, щоб привезти з-за океану золото, дорогоцінне каміння, небачені раніше фрукти й овочі. Вже через кілька століть в Новому Світі освоєння земель завершується; формуються колонії провідних європейських держав.

Нові землі стали притулком для тисяч переселенців з Європи (британці, іспанці, німці, французи, голландці, ірландці). Дуже чато їх мотивацією розпочати нове життя на неосвоєних просторах за океаном слугувала конфесійна приналежність. Методисти, баптисти, лютерани приїздили до Північної Америки, щоб побудувати нові країни, втілити в життя мрію про суспільство вільних християн. Так сформувалися 13 перших англійських колоній, які 1776 року проголосили утворення нової незалежної держави – Сполучених Штатів Америки.

# data[].attributes.body
В 1925 році президент США Калвін Кулідж, виступаючи на заходах з нагоди сторіччя першої офіційної іміграції норвежців в Америку, назвав Лейфа першим європейцем, який відкрив Америку. Точна дата цієї події невідома — саги лише стверджують, що це відбулось восени, — і, щоб увічнити її, в 1929 році Законодавчі збори штату Вісконсін прийняли закон про її відзначення 9 жовтня, в день, коли у 1825 році перше норвезьке судно «Restauration» з емігрантами прибуло до Нью-Йорка.

# data[].attributes.headline
На початку 1960-х ро

# data[].attributes.body
На початку 1960-х років норвезькі археологи Хельге і Енн Стін Інгстади у північній частині Ньюфаундленду виявили скандинавське селище кінця XI століття, яке було ідентифіковане як найдавніше європейське поселення в Америці. Крім того, виявлені на Баффіновій Землі артефакти також підтвердили, що вікінги побували у Північній Америці принаймні на п'ять століть раніше за Христофора Колумба.

Легенди про Лейфа Ейріксона як першовідкривача Америки стали особливо популярні в США з початком масової еміграції скандинавів, і в 1887 році в Бостоні йому було поставлено перший пам'ятник.

# data[].attributes.headline
Найбільш рання згадк

# data[].attributes.body
Найбільш рання згадка про Вінланд міститься в трактаті «Діяння архієпископів гамбурзької церкви», написаному між 1073 і 1076 роками німецьким хроністом Адамом Бременським. Не згадуючи самого факту її відкриття, він пов'язує назву Вінланд з виноградною лозою, на яку було багате узбережжя невідомої землі, що мало б означати (виходячи з необхідних для цього кліматичних умов), що Лейф Ейріксоном досягнув принаймні узбережжя Затоки Святого Лаврентія в районі нинішньої канадської провінції Ньюфаундленд і є першовідкривачем Північної Америки.

Однак, згідно «Саги про гренландців» XIII століття, першим європейцем, який фактично відкрив континентальну Америку, був ісландський купець Б'ярні Гер'юльфссон, котрий бачив Вінланд на 14 років раніше Лейфа Ейріксона, але не сходив на берег.

# data[].attributes.body
У 999 році 29-літній Лейф Ейріксон відправився у Норвегію, де став членом бойової дружини короля Олафа Трюггвасона, котрий саме домігся виходу з-під датської корони і захопив Західну Норвегію, де став активно насаджувати християнство. Хрещення від нього прийняв і Лейф, який восени 1000 року відплив на батьківщину у супроводі єпископа і з командою з 35 чоловік. Згідно із «Сагою про Еріка Рудого», їх драккар під час шторму збився з курсу і випадковим чином пристав до землі, названої Ейріксоном «Вінланд». Точне значення цього норвезького топоніму невідоме і серед версій лінгвістів найпоширенішими є «Земля вина», «Земля лугів» та «Земля вітру».

# data[].attributes.headline
Лейф народився б

# data[].attributes.body
Лейф народився близько 970 року. Він був сином Еріка «Рудого» Торвальдсона, котрого вважають першовідкривачем Гренландії і засновником на ній перших постійних норвезьких колоній. Завдяки придатним для сільського господарства землям, вони досить швидко стали поповнюватись новими переселенцями з Ісландії і за 20 років вже нараховували кілька тисяч чоловік, які вважали Еріка Рудого своїм вождем.

# data[].attributes.headline
Відкриття Північної Америки

# data[].attributes.subject
Відкриття Північної Америки

# data[].attributes.body
Згідно ісландських літописів, у 1000 році вікінг Лейф Ейріксон під час плавання з Норвегії до Гренландії збився з курсу і випадковим чином став першовідкривачем Північної Америки. З 1964 року ця подія рішенням Конгресу США щорічно відзначається 9 жовтня як загальнодержавне свято.