# data[].attributes.body
El segle XV també reconegut com el Segle d'Or de la literatura catalana. Autors destacats: Jordi de Sant Jordi, Ausiàs March, Joanot Martorell, Jaume Roig i Joan Roís de Corella.

En aquest segle de revoltes, guerres i epidèmies va sorgir l'esplendor literari. La cort, abans a Barcelona es trasllada a Valencià, convertint-se en la capital, per això trobem moltes obres amb origen València.

Es permet l'entrada del primer rei d'una dinastia castellana (Ferran I, dels Trastàmares) en el Compromís de Casp de 1412 per la mort del rei Martí l'Humà en 1410 sense descendència. El nou rei s'introdueix a la cort i s'inicia un procés de castellanització de l'aristocràcia i la burgesia que acabarà amb el segle XVI.

Durant els segles XVI i XVII la producció i qualitat de les obres de literatura catalana es ressent. Es va conservar l'ús de la llengua catalana i la forma tradicional oral de la literatura amb la mateixa vitalitat de sempre amb les classes populars.

A finals del segle XV, amb la invenció de la impremta, comença el període històric de l'Edat Moderna, que engloba els segles XVI, XVII i XVIII.

# data[].attributes.body
Vida:
Neix a finals del segle XIV a València i es creu que va morir el 1424, amb uns trenta anys. Va participar en diverses campanyes militars amb altres escriptors de l'època, com a cavaller del rei Alfons el Magnànim per conquerir les illes de Còrsega i Sardenya. En una d'aquestes campanyes fou empresonat per Francesco Sforza a Nàpols i va ser alliberat poc després.

Obra:
Només es conserven divuit poemes però és considerat el poeta més important de la literatura catalana abans que Ausiàs March. Es destaca la diferència amb els poetes contemporanis, en les seves poesies realment sinceres, sinceritat que es deguda en plasmar sentiments i situacions viscudes pel mateix, un exemple seria una de les seves obres més cèlebre, Presoner escrita com a resultat del seu empresonament a Nàpols. Manifesta la profunda tristesa i solitud que sent i demana al seu senyor, el rei Alfons el magnànim, que l'alliberi.

Una altra de les seves composicions poètiques més destacades és els estramps on canta la bellesa de la dona estimada en versos decasíl·labs sense rima.

# data[].attributes.body
Vida:
Va néixer l'any 1397 a Gandia i va morir a València el 1459. Va ser falconer reial, cavaller i noble. També va participar en les campanyes militars del rei Alfons el Magnànim a Itàlia. L'any 1425 va retirar-se de la vida militar i es dedicà a escriure poesies que l'havien convertit en un dels poetes més importants d'Europa.

Obra:
L'obra que s'ha conservat està formada per 128 poemes i es classifiquen en cinc grups en funció de la temàtica:
- Cants d'amor, són els més abundants i on es presenta l'amor com una idea i com una passió. El poeta canta a una dama pseudònima, tal com era costum en l'època trobadoresca. Aquests són: "Plena de seny", "Llir entre card", "Oh folla amor", "Amor, amor" i "Mon darrer bé". Tots, fan referència a dames estimades pel poeta: les seves dues esposes (Isabel Martorell i joana Escorna), Teresa, Marta i una esclava mora, entre d'altres.

- Cants de mort, mostren, per una banda, el dolor per la pèrdua de la persona estimada i, per l'altra, la mort com a solució quan no es sent correspost per l'amor de la dama.

- Cants morals, el poeta reflexiona sobre diferents sentiments que es donen en l'ésser humà des d'una perspectiva filosòfica.

- Cant espiritual, el poeta s'adreça a Déu en segona persona demanant-li ajuda per tenir més fe, i, si cal que li'n faci tenir a la força.

-Poesies de circumstàncies, són un conjunt d'11 poemes de temàtica diversa.

Ausiàs March és un dels millors poetes que ha tingut la literatura catalana de tots els temps. Plasmant amb sinceritat els sentiments que giren entorn dels temes més tractats en la història de la poesia: l'amor i la mort.

S'allunya de la manera de fer poesia, que en aquell temps imperava la trobadoresca, perquè no li servia per expressar el que sentia.

March ens presentava una dona real, humana i imperfecte, amb virtuts i defectes, capaç de pecar i fer pecar, la baixa del pedestal on estava i la situa al nivell dels humans, res a veure amb la dama orgullosa que cantaven els trobadors o la dama angelical cantada pels poetes italians del moment (Dant i Petrarca).

# data[].attributes.headline
La novel·la cavalleresca: Curial e Güelfa

# data[].attributes.subject
La novel·la cavalleresca: Curial e Güelfa

# data[].attributes.body
Al segle XII, a França es va començar a escriure narracions inspirades en les llegendes del rei Artús i els cavallers de la Taula Rodona. Aquests se'ls deia "llibres de cavalleria" i es caracteritzaven per l'heroi idealitzat que, a vegades amb l'ajuda de la màgia aconseguia vèncer a tot un exèrcit per si sol.

Al segle XV les narracions escrites son tot el contrari, se les anomena "novel·les cavalleresques" i encara que s'assemblen són molt més realistes que les anteriors. No compten amb l'ajuda de la màgia, el lloc on passen els fets existeix en la vida real i els herois, tot i ser valents i forts tenen limitacions.

Curial e Güelfa (1435-1462) Aquesta novel·la cavalleresca narra la història d'un jove humil que s'enamora d'una jove vídua i acaba convertint-se en un dels millors cavallers del món. Aquesta novel·la és d'autor desconegut.
Güelfa no li és fidel a la seva estimada, ja que altres dones li confessen el seu amor. Al final es reconcilien.

# data[].attributes.headline
La novel·la cavalleresca: Joanot Martorell

# data[].attributes.subject
La novel·la cavalleresca: Joanot Martorell

# data[].attributes.body
Vida:
Neix a Granada entre els anys 1413 i 1415 fins a l'any 1468 on mor a València. És l'autor de Tiran lo Blanc una de les novel·les més importants de la literatura catalana.

Era d'un cavaller noble aquest va participar en la campanya militar italiana del rei Alfons el Magnànim i viatjar per Europa participar en tornejos i expedicions.

Obra:
Aquesta narració titulada Tirant lo Blanc ens explica l'història d'un jove anomenat Tirant el qual nomenen cavaller i forma part de l'exèrcit gràcies a les seves habilitats. En aquest llibre, mentre es narren les seves experiències militars també apareixen diversos amors: Carmesina, filla de l'emperador, Diafebus i Estefania... Aquestes eròtiques relacions aporten contrast a l'obra.

Després de casar-se amb la princesa Carmesina i convertir-se en emperador agafa una malaltia.

Per a l'època en la qual es escrita aquesta novel·la és relativament moderna en comparar-la amb altres novel·les semblants.

# data[].attributes.headline
La literatura culta dels segles XVI i XVII

# data[].attributes.subject
La literatura culta dels segles XVI i XVII

# data[].attributes.body
En aquests segles, corresponia als corrents del Renaixement i Barroc.

El Renaixement: des del segle XV fins a mitjans del XVI. Es caracteritzava per l'humanisme com a primer pla i la cultura clàssica.
El Barroc: Moviment del segle XVII. Els autors de l'estil barroc creen obres molt recarregades amb la intenció de dissimular la pobresa d'aquella època, en forma de queixa contra els moviments polítics, religiosos i morals del moment. Tractaven temes com: La brevetat de la vida, el pas del temps...

Pere Serafí:
Era un artista conegut com a grec, no es coneix la data del seu naixement però es creu que va morir pels voltants del 1566. La seva poesia s'assimila a la dels trobadors, encara que també utilitzava l'estil Renaixentista de l'època.

Francesc Vicent Garcia: (1581-1623?)
Nascut a Tortosa se'l coneixia com al Rector de Vallfogona. Va crear una obra que genera molta polèmica anomenada L'harmonia del Parnàs.

Aquesta tracta els temes clàssics de l'estil Barroc de forma seriosa. Va acabar convertint-se en tot un líder.

# data[].attributes.headline
Literatura popular en els segles XVi i XVII

# data[].attributes.subject
Literatura popular en els segles XVi i XVII

# data[].attributes.body
Es conserva una abundant producció de caràcter popular d'aquests segles. Les classes populars desconeixien el castellà i no sabien llegir ni escriure, s'aprenien les lletres de les cançons o de les rondalles de memòria i les transmetien oralment de generació en generació. És una producció amb una gran varietat de gèneres poètics:

- Goigs, cants dedicats a sants o a verges venerats a les parròquies. Ens han arribat impresos.

- Nadales, també cançons religioses, de temes relacionats amb el naixement de Jesucrist i d'origen medieval.

- Cançons de pandero, nom rebut perquè el cant era acompanyat de la persecució d'un pandero.

- Corrandes, tracten uns temes amorosos, del treball, de bressol, etc. Estructura amb quatre versos de set síl·labes.

- Romanços, genere més conreat. Cal destacar els dedicats a bandolers.

El teatre medieval s'escrivia originalment en llatí, però es va anar substituint pel català. Va néixer a l'interior de les esglésies però lentament es va traslladar a les places públiques on es va convertir en tot un esdeveniment social. Era un teatre lligat als cicles religiosos (Nadal, Pasqua, l'Assumpció de Maria...). Algunes d'aquestes representacions es continuen duent a terme en l'actualitat, com els pastorets, les passions...