# data[].attributes.headline
Peter Christian Skovgaard: Bøgeskov i maj. Motiv fra Iselingen 1857.

# data[].attributes.subject
Peter Christian Skovgaard: Bøgeskov i maj. Motiv fra Iselingen 1857.

# data[].attributes.body
Anders
Danske malere foretrak at skildre den danske natur på et ikke nærmere bestemt tidspunkt om sommeren. Vinterens motiver malede de kun sjældent og i lang tid ikke forår og efterår. De ønskede tilsyneladende at fremstille en uforanderlig verden og ville helst undgå at vise ændringerne i naturen. Skovgaard tog da også tilløb i flere år, før han kastede sig ud i at skildre bøgeskoven i den korte periode i maj, hvor træernes blade lige er sprunget ud og helt lysegrønne.
Motivet fandt han på Sydsjælland nær herregården Iselingen. Han har fremstillet bøgeskoven nærmest som en hellig hal. Træernes ranke stammer og kronerne, der hvælver sig over skovstien, danner et rum, der kan minde om et kirkerum. Skoven fremstår som et fredeligt sted, hvor man trygt kan lade sine børn lege.

# data[].attributes.body
Christoffer Wilhelm Eckersberg: Det russiske linieskib Asow og en fregat til ankers på Helsingørs red

# data[].attributes.body
Christen Købke: Udsigt fra loftet på Kornmagasinet ved bageriet i Kastellet (1831)

Billedet forestiller en ung pige på vej ind i kornmagasinet ved bageriget i kastellet. Hun bærer en rød og hvid kjole, som står i kontrast til træernes grønne farve. Kjolens farver leder tankerne hen på dannebrog, hvilket giver billedet den nationalistiske undertone, som er karakteristisk for romantikken.

# data[].attributes.body
Johan Thomas Lundbye - En dansk kyst. 1843

Billedet er malet i meget lyse farver som bidrager til billedets idylliske stemning. Naturen bliver på dette billede fremstillet stor, smuk og prægtig. Her man man virkelig se hvordan de danske kunstnere fremstillede den danske natur. Man kan se hvor stor fokus der er på at gøre naturen så naturlig så mulig, dette ses tydeligt på skyerne. På maleriet er naturen i fokus og mennesker er meget små i den store sammenhæng.

# data[].attributes.body
Christen Købke: Udsigt fra Dosseringen ved Sortedamssøen mod Nørrebro (1838).

Købke var lærling af Eckersberg, på Kunstakademiet i 1822.
Maleriet her er malet i 1838, og forestiller to kvinder ved Sortedamsdosseringen i København. Historien til billedet handler om afsked og adskillelse. De to kvinder vinker farvel til selskabet i båden. Dannebrog er tilføjet i det gyldne snit for at understrege at motivet er dansk, og den røde farve er også med til at give et afbræk fra de ellers kølige nuancer i billedet. Dette hænger sammen med guldalderens fokus på nationalidentiteten. Bøgetræerne i baggrunden er valgt pga. at bøgetræet i denne periode var natursymbol for Danmark og understregede nationalfølelsen.
Andre romantiske træk i billedet er naturen som motiv og menneskenes vigtige, men diskrete og lille rolle i billedet.

# data[].attributes.body
Frederik Vermehren: En jysk fårehyrde på heden, 1855, Oliemaling på lærred

Billedekunsten i Romantikken er kendt for sine landskabsmalerier der skildre danmarks dagligdags liv som værende i pagt med den gudsbenået natur. En sammenhørighed mellem menneske og natur. Guldaldermalerne prøvede ikke kun at skildre den rene virkelighed, men at skildre sindsstemninger, følelser og gud i det danske liv og natur.
Dette billede er meget kendt og illustrere stærkt det som guldaldermalerne havde i sinde, fordi dette billede umiddelbart "bare" skildre en hyrde på hans hede. Dog er der mange bagvedliggende henseender med dette. Billedet illustrere en hyrde der lever det simple liv i pagt med naturen. Han har sin hund og sin hyrdestav/stok, men derudover har han overskud og tid til at have strikketøjet med ud på heden. Det signalere ro og overskud, nok et overskud som hyrderne i 1800-tallet højst sandsynligt egentlig ikke havde, og giver dermed indtryk af varm og rar åndelighed. Billedet har også mange horisontale linjer, hvilket bidrager til en rolig og stabil stemning i billedet. Derudover er det varme rosa lys meget brugt i guldaldermalerier. Det er et varmt lys som vi forbinder med lykke, velbehag og gud.

# data[].attributes.body
Peter Christian Skovgaard: Højerup Kirke på Stevns Klint (1842)

Efter at billedet er malet, er noget af kirken styrtet i afgrunden, og i 1910 ophørte man med at holde gudstjeneste i Højerup kirke. Det kunne Skovgaard ikke vide, men det svarer i et og alt til billedets vision. Faktisk er det næsten profetisk – jo mere man stiller sig på afstand af det, jo mindre bliver kirken, og jo mere træder selve klintens og kystlinjens overmenneskelige linjer og formationer frem og forbindes kompositionelt med den mur, der lukker kirken inde i sin egen verden. Kirken er ikke malet som en del af menneskers dagligdag, man kan ikke se, hvordan man kommer ind, og den sættes heller ikke i forbindelse med højtid og kirkegang. Den hører til i klintens og kystlinjens ophøjede verden – i virkeligheden en helt ny måde at opfatte kirken på.

# data[].attributes.body
Johan Thomas Lundbye: To køer på en mark (1845)

J. Th. Lundbye var meget fascineret af det danske landskab. Lundbye afbilleder på dette maleri den danske røde malkeko, der i høj grad symboliserer den danske nationalisme, der prægede tiden.

# data[].attributes.headline
Udsigt over havet fra Møens Klint P.C. Skovgaard

# data[].attributes.subject
Udsigt over havet fra Møens Klint P.C. Skovgaard

# data[].attributes.body
William

Da P.C. Skovgaard malede dette billede, 33 år gammel, var han endelig blevet forlovet med sit livs kærlighed, Georgia Schouw. Møns Klint lå ikke langt fra herregården Nysø, hvor hun boede om sommeren hos sin fader botanikeren L.A. Schouw. Klinten var noget af det mest fantastiske og storslåede natur i Danmark, som de danske malere valfartede til med staffeli og farver. Den lignede lidt Alperne og de norske fjelde.

Indre følelser og landets skønhed
Guldalderens landskabsmalerier skulle ikke kun være kønne og smukke, men også højstemte og dramatiske. De skulle afspejle menneskets indre følelser og landets storhed. Man kan forestille sig, at Møns Klint set fra denne vinkel var et godt motiv for P.C. Skovgaard; at klippens tilbagetrukne skønhed og en lykkelig kærlighed passede godt sammen.

I dette maleri er selve klippen rammet ind af forgrundens grønne løv: buskenes og træernes tætte blade og det grønne græs. Træerne står som søjler rundt om klippen og danner herved en ramme om det egentlige motiv: den kridhvide klint, der står som en lysende åbenbaring mod det blå hav og den lige så blå himmel. Maleriet viser det højdedrag på klinten, der går under navnet Sommerspiret. P.C. Skovgaard har malet klippen ovenfra, han står på et højere punkt og ser ned på sit motiv. Det grønne er arrangeret så harmonisk, at dramatikken og det faretruende forsvinder. I stedet er klippen udstillet som en fin genstand. Måske som et symbol på den elskede.

Umiddelbart virker scenen helt mennesketom, men ser man nøje efter, kan man i maleriets yderste venstre side ane tre bittesmå mennesker, der står og skuer ud over klinten og havet. Men det er kun, hvis man ser godt efter, at man lægger mærke til dem.

Møns Klint som motiv
P.C. Skovgaards første møde med Møns Klint var i 1841, og de følgende somre vendte han gentagne gange tilbage til klinten indtil 1859. Det tog ham nogen tid at komme overens med motivet, men i 1850 kendte han stedet godt. I P.C. Skovgaards tolkning gik motivet også fra det storslåede og faretruende, som også C.D. Friedrich havde set det næsten samme motiv i Rügen, til det bløde og den i høj grad danske nationalromantiske måde at se motivet på. Synspunktet er trukket tilbage fra skræntens kant, for derved at indsætte selve klinten og Sommerspiret som noget ganske enestående, omkranset og indrammet af den bøgeskov, der hos ham blev indbegrebet af den danske natur. En natur, der ikke er dramatisk og farlig som i nogle af hans ungdomsværker, men som her er en materialisering af det skønne. Den enestående klint er blevet en museumsgenstand i sig selv, højstemt og kridhvid på den blå baggrund. Maleriet har med sin storslåede skildring af den danske natur indtaget en central rolle i det danske landskabsmaleri og nationalromantikken.

Som landskabsmaler havde P.C. Skovgaard kysten og skoven som hovedmotiver, der som en rød tråd løber gennem hans samlede livsværk. Herunder indtager motiver fra Møns Klint en meget betydelig position, som han tilbagevendende afbildede.

P.C. Skovgaards landskaber har en romantisk kraft, der svulmer op gennem malerierne. Der er altid noget skjult og noget på færde i de mange naturscenerier.

# data[].attributes.body
Christoffer Wilhelm Eckersberg: Udsigt fra Kongevejen over Furesøen i nærheden af Rudersdal

C.W. Eckersberg havde en stor passion for skibe hvilket kan ses på hans malerier, derfor er "Udsigt fra Kongevejen over Furesøen i nærheden af Rudersdal"
en smule atypisk for C.W. Eckersberg som person. Dog er maleriet super typisk for romantikken, da naturen er i fokus, med en bondepige i centrum. Altså repræsentere maleriet en stor del af Danmark da det både repræsentere naturen og arbejderklassen (som er majoritetsklassen i perioden) Maleriet har lidt atypisk relativt mørke farver, dog er maleriet stadig malet med romantiske træk.

# data[].attributes.body
Jens Juel: Dansebakken ved Sorgenfri (1800)

I slutningen af 1700-tallet blev det populært blandt Københavns borgere at tage på udflugt ud af byen til Dansebakken ved Sorgenfri Slot. Her spiste man sin medbragte mad, slappede af og fordrev tiden med spil og leg.

Ligesom flere andre af Juels andre billeder fra omkring 1800 har landskabet fået en meget central rolle. For maleren var det en adspredelse fra de mange portrætter, som han ellers malede. Ud på eftermiddagen brød man op fra Dansebakken og tog videre til Dyrehavsbakken, hvor forlystelserne allerede dengang lokkede hej.

# data[].attributes.body
Højerup Kirke på Stevns Klint fra 1842 af Peter Christian Skovgaard.

Per Christian Skovgaard har malet et billede af Stevns klint med en kirke i mellemgrunden. I billedet bliver der lagt meget vægt på naturen og Gud. Kirken og naturen går lidt i et, og viser, hvordan Gud og mennesker lever i harmoni med hinanden. Kirken er en lille del af billedet, og viser også hvor lille mennesket er i forhold til Gud. Kirken er i det gyldne snit og er omgivet af træer. Dette kan betyde, at Gud altid er rundt om mennesket.

# data[].attributes.body
Tristheden stråler ud af dette dystre billede, malet i 1897 af den unge symbolistiske maler Ejnar Nielsen mens han boede i den lille fattige by Gjern ved Silkeborg. Maleriets patos og mørke farver strækker sig også til titlen "Og i hans øjne så jeg døden". Ejnar Nielsens skildringer af mennesker på grænsen mellem liv og død gav ham tilnavnet dødsmaleren.