# data[].attributes.body
Надомак Ниша, на брду Чегар код села каменце подигнут је споменик Стевану Синђелићу и његовим храбрим  војницима. Они су  жртвовали своје животе за слободу Србије 31. маја 1809. године.  На Чегру су српски устаници под командом Стевана Синђелића држали истакнут положај у шанцу. После пуно борби турска војска је успела да заузме шанац. Стеван Синђелић је тада пуцао из пиштоља у подземни магацин барута. У страшној експлозији настрадало је више хиљада устаника и Турака. Да би застрашио Србе, турски паша је у знак освете наредио да се  од лобања палих црпских устаника сагради Ћеле-кула на улазу у Ниш. У Ћеле-кулу узидане су 952 лобање (укључујући и лобању Стевана Синђелића) и данас стоји као симбол борбе Срба за независност.
ЋЕЛЕ КУЛА

Споменик Ћеле кула је настала после битке на Чегру која се одиграла 1809. године. Када је Стеван Синђелић запалио барутану и погубио на хиљаде Турака, турски паша је одлучио да сагради Ћеле кулу. Наредио је турцима да одсеку главе српским устаницима, да скидају кожу и ваде органе из тих глава које су касније биле пуњене памуком и сеном да би он касније те препариране главе послао у Цариград турском султану у знак победе. Са преосталим лобањама натерао је да се овде сазида кула. На почетку је било 952. лобанје, а данас их је свега 58. Једна лобања је била одвојена од свих осталих и предпоставља се да је од Стевана Синђелића. Турци су желели да ова кула представља симбол страха за Србе, али је ово постало симбола херојства и оданости за читав Српски народ.

АНА ЂУРОВ 7-3

# data[].attributes.headline
ЧЕГАР НадомакНиша, на брду Чегар код села Каменице, подигнут је споменик Стевану Синђелићу и његовим јунацима који су храбро жртвовали своје животе за слободу Србије 31. маја 1809. године. На Чегру су српски устаници под командом Стевана Синђелића држали истакнут положај у шанцу. После дуготрајних огорчених борби надмоћна турска војска успела је да заузме шанац. Стеван Синђелић је тада упалио барутану и у шанцу је изгинуло свих 3.000 устаника и 6.000 Турака. Ово је највећи пораз српских устаника пре 1913. Првобитни споменик погинулима на Чегру подигнут је 1878. године, шест месеци по ослобођењу Ниша. Над њим је 1927. године изведен данашњи споменик, настао према пројекту архитекте Јулијана Ђупона. Споменик је у облику куле, са симболичним стремљењем конструктивно-декоративних елемената ка врху. У ниши куле, изнад старог споменика, од 1938. године се налази попрсје у бронзи Стевана Синђелића, рад вајара Славка Милетића. Поред споменика су постављена два топа из церске битке. Конзерваторско-рестаураторски радови су извођени 1989, 1993. и 1999. године. Стеван СинђелићДатум рођења	1770.Место рођења	Војска Османско царство, данас СрбијаДатум смрти	31. мај 1809.Место смрти	Чегар Османско царство, данас СрбијаКод Каменице, села надомак Ниша, Срби су имали 6 шанчева. У првом шанцу (на брду Чегар) је био војвода Стеван Синђелић са својих 3.000 Ресаваца. Кад су Османлије сазнали да су се двојица војвода, Хајдук Вељко и Петар Добрњац повукли с војском, и да су услед тога Срби ослабили, кренули су јаком војском на српске положаје на Чегру.Бој је почео у јутарњим часовима 19. маја 1809. (31. маја по новом календару). Османлије су јуришали четири пута, али су их Синђелићеви јунаци одбили. Напослетку, преко оних који су изгинули и испунили ровове око шанца, Османлије су на јуриш ушли у шанац.Кад је Стеван Синђелић видео да не може Османлије истерати из шанца и да је много Срба изгинуло, а да не би пао жив у османске руке, опалио је из своје кубуре у пуну бурад барута и тако је завршио бој. Том приликом погинуло је 6.000 Османлија и сви преостали Срби[2].После ове погибије нишки паша наредио је да се све српске главе одсеку и однесу у Ниш. Ћурчије су одрали главе и предали их паши који је наредио да се сазида Ћеле-кула. И дан данас овај споменик палим чегарским браниоцима налази се у Нишу и претворен је у спомен обележје. 

# data[].attributes.subject
ЧЕГАР НадомакНиша, на брду Чегар код села Каменице, подигнут је споменик Стевану Синђелићу и његовим јунацима који су храбро жртвовали своје животе за слободу Србије 31. маја 1809. године. На Чегру су српски устаници под командом Стевана Синђелића држали истакнут положај у шанцу. После дуготрајних огорчених борби надмоћна турска војска успела је да заузме шанац. Стеван Синђелић је тада упалио барутану и у шанцу је изгинуло свих 3.000 устаника и 6.000 Турака. Ово је највећи пораз српских устаника пре 1913. Првобитни споменик погинулима на Чегру подигнут је 1878. године, шест месеци по ослобођењу Ниша. Над њим је 1927. године изведен данашњи споменик, настао према пројекту архитекте Јулијана Ђупона. Споменик је у облику куле, са симболичним стремљењем конструктивно-декоративних елемената ка врху. У ниши куле, изнад старог споменика, од 1938. године се налази попрсје у бронзи Стевана Синђелића, рад вајара Славка Милетића. Поред споменика су постављена два топа из церске битке. Конзерваторско-рестаураторски радови су извођени 1989, 1993. и 1999. године. Стеван СинђелићДатум рођења	1770.Место рођења	Војска Османско царство, данас СрбијаДатум смрти	31. мај 1809.Место смрти	Чегар Османско царство, данас СрбијаКод Каменице, села надомак Ниша, Срби су имали 6 шанчева. У првом шанцу (на брду Чегар) је био војвода Стеван Синђелић са својих 3.000 Ресаваца. Кад су Османлије сазнали да су се двојица војвода, Хајдук Вељко и Петар Добрњац повукли с војском, и да су услед тога Срби ослабили, кренули су јаком војском на српске положаје на Чегру.Бој је почео у јутарњим часовима 19. маја 1809. (31. маја по новом календару). Османлије су јуришали четири пута, али су их Синђелићеви јунаци одбили. Напослетку, преко оних који су изгинули и испунили ровове око шанца, Османлије су на јуриш ушли у шанац.Кад је Стеван Синђелић видео да не може Османлије истерати из шанца и да је много Срба изгинуло, а да не би пао жив у османске руке, опалио је из своје кубуре у пуну бурад барута и тако је завршио бој. Том приликом погинуло је 6.000 Османлија и сви преостали Срби[2].После ове погибије нишки паша наредио је да се све српске главе одсеку и однесу у Ниш. Ћурчије су одрали главе и предали их паши који је наредио да се сазида Ћеле-кула. И дан данас овај споменик палим чегарским браниоцима налази се у Нишу и претворен је у спомен обележје. 

# data[].attributes.body
Андреа Баштанин VII

# data[].attributes.body
Чегар је брдо у Србији. Налази се шест километара севеоисточно од града Ниша. Познато је по томе што се ту одиграла Биктка на Чегру. Данашњи споменик Битке на Чегру у облику куле- симбола војног логора – подигнут је 1. VI. 1927 за педесетогодишњицу ослобачања Ниша од Турака. Године 1938. бронзана биста Стевана Синђелића постављена ја у полукружном удубљењу споменика.  Прво обележје места на коме се налазио шанац Стевана Синђелића и где се одиграла Чегарска битка, подигнут је 4. VI. 1878. Имао је облик мање пирамиде од гранита, са записом: „ војводи  Стефану Синђелоћу и његовим неумрли јунацима, који овде славно изгибоше 19. Маја 1809. Године нападајући Ниш“.  Споменик је изграђен по пројекту руског архитекте, емигранта Јулијана Љ: Дјупона. Архитектура споменика је уједно архитектура карактеристична за период између два светска века. Кула квадратне основе стоји на постаменту са блао закошеним ивицама. Завршно кубе на осмоугаоном тамбуру је логичан завршетак композиције. Декорација је богата, али не и претерана. Фасада куле са отворима и кружним розетима, изненада је у алтернацији опеке и малтер, а доњи део, са прилазним степеништем, начињен је од камених блокова из Нишке тврђаве, са Виник капије, коју је војиска 1927. године порушила, уводећи железничку пругу.

Ћеле кула је споменик из Првог српског устанка који је у знак одмазде тадашња Турска власт у Србији изградила од лобања погинулих српских ратника у бици на Чегру. Налази се на 4 km од центра Ниша, на путу ка Нишкој Бањи. Сврстана је у споменике културе од великог значаја за Републику Србију и данас  представља музејски објекат. Процењује се да се у бици на Чегру, која се одигралан31. маја 1809, погинуло око 10.000 турских ратника. Како би оправдао толики губитак нишки Хуршид паша наредио је да се коже са глава погинулих срба одеру, напуне сламом и пошаљу у Цариград. Затим је како би заплашио Србе, наредио да се у знак опомене на источној страни Ниша сазида кула од камена и да се у њене зидове узидају преостале лобање погинулих војника,“ тако да средина куле буде једноставна, од камена и креча а главе српских војника да се окрену у поље и изађу напоље“. Сачињена је од четири потпона зида (ширине око 4,5 m и дебљине 0,5 m) која су се наслањала један на други чинћи шупљу, закривљену форму чија је првобитна висина износила 5 метара. У њу су узидане 952 лобање погинулих устаника, послагане у симетричне редове. Иако су Турци забрањивали Србима да односе лобање са њених зидина, многе главе су кришом скидане и сахрањиване у околним гробљима.
Душка Марковић VII3

# data[].attributes.body
Споменик на брду Чегар, надомак Ниша, подигнут је на месту где се одвијала чувена битка из Првог српског устанка, у знак сећања на погинуле војнике и њиховог команданта Стевана Синђелића.Данашњи споменик у облику куле је био уздигнут 1.јуна 1927. године за педесетогодишњицу ослобођења Ниша од Турака

Битка на Чегру
Битка на Чегру је једна од пресудних битака вођених у Првом српском устанку између српских устаника и Турака. Битка се одиграла 31. маја 1809. године на брду Чегар код села Каменица надомак Ниша.Те године је Стеван Синђелић,српски војвода који је предводио војску која се кретала према Нишу,запалио барут у српском утврђењу видевши напредовање Турака.Тим поводом је убио и себе са више хиљада Срба и Турака

Ћеле кула
Ћеле кула (кула од лобања) споменик је из Првог српског устанка који је у знак одмазде тадашња турска власт у Србији изградила од лобања, погинулих српских ратника, предвођених Стеваном Синђелићем, у бици на Чегру. Налази се на 4 km од центра Ниша, на путу ка Нишкој Бањи. Сврстана је у споменике културе од изузетног значаја за Републику Србију и данас представља музејски објекат.  Хуршит паша наредио је да се на источној страни Ниша сазида камена кула и да се у њене зидове узидају лобање погинулих српских јунака. Пре је у кули било 952 лобање , док их је данас 58. Највише лобања је нестајало првих година јер је долазила породица која је донекле веровала да је пронашла своје најмилије. Они су ноћу кришом извлачили те лобање да би их сахранили.Међу тим лобањама се посебно налази издвојена једна за коју се веровало да припада Стевану Синђелићу. Ово је споменик културе од изузетног значаја за Србију.

Јана Шуковић 7-3

# data[].attributes.headline
Битка на Чег

# data[].attributes.body
Битка на Чегру

На Чегру се налазио српски војвода Стеван Синђелић са својих 4-5000 војника. Када су Турци напали 31. маја 1809. рано у зору већина српске војске кренула је да се повлачи остављајући Стевана Синђелића са малим бројем српских  војника да се бори против много масовније турске војске.
Када су се Турци приближили шанцу и окупирали брдо он је запалио барут и тиме изазвао веома велику експлозију. Експлозијом је усмртио јако велики део турске војске. Помиње се да када је изазвао експлозију остао је са око 300 српских војника који су жртвовани заједно са њим
Споменик на Чегру изграђен је 1927. године за 60 година ослобођења Ниша од Турака.

Ћеле кула (1892. година)

Иако су Турци ипак победили битку на Чегру туски лидер Хуршид-паша био је јако љут што је у једном дану изгубио преко десет хиљада војника и зато је наредио да се исеку главе мртвих српских војника. Наредио је људима и области крајева Ниша да раде један страшан посао. Да скидају кожу и ваде органе са тих глава. Затим је та кожа пуњена памуком и сеном да би их он послао у Цариград турском султану као трофеј и доказ у знак победе. Наредио је да се од осталих лобања сазида кула (овакав обичај постојао је и у прошлости у ратовима између Османског царства и Персије) .
Пре је у кули било 952 лобање , док их је данас  свега 58. Највише лобања је нестајало првих година јер је долазила породица која је донекле веровала да је пронашла своје најмилије. Они су ноћу кришом извлачили те лобање да би их сахранили.
кула је око 90 година била на отвореном што је допринело испадању лобања и урушавању једног дела куле.

Једна лобања налазила се на врху куле и верује се да је то лобања Стевана Синђелића.

Циљ споменика био је да се заплаши народ како не би више дизали устанке , али су направили контра ефекат и народ је тада био само још беснији.

Теодора Стојановић

# data[].attributes.headline
Стеван Синђелић                            

# data[].attributes.subject
Стеван Синђелић                            

# data[].attributes.body
У музејском објекту "Ћеле кула" поред осталих српских јунака налази се лобанја Стевана Синђелића.
Он је  био српски јунак и војсковођа  у Првом српком устанку.
У боју на Чегру је дигао у ваздух шанац пун турака и тада и сам погинуо.
Пре тога је са својим људима спремно потукао турке код Свилајинца и Ћуприје, а затим извојао и победу на Иванковцу. У боју на Чегру, 19 маја 1809 године, Синђелић и његови јунаци су четири пута одбијали нападе Турака. Петог пута када су Османлије стално добијале појачање, а Синђелић остао готово сам, да не би пао жив у османске руке пуцао је иѕ своје кубуре у пуну бурад барута и тако је окончао бој. Том приликом је побио 6.000 Османлија, али је и сам јунацки страдао.

Ћеле кула (1892)

Хуршит паша, опијен победом и огорчен због погинулих 6.000 својих ратника наредио је да се на источној страни ниша сазида камена кулаи да се у њене зидове узидају лобање погинулих српских јунака уѕидано је
952 лобање. Иако је то било забрањено Срби су кришом односили лобање и сахрањивали их.
Француски песник Алфонсо де Ламартин : " Овај дивљачки споменик гробница је хиљаде храбрих српских устаника. Ја поздравих оком и срцем остатке тих јуначких људи чије су одсечене главе постале камен темељац незамисности њихове отаџбине.нека Срби сачувају овај споменик! Он ће научити њихову децу шта вреди независност једног народа и по какву су је цену њихови очеви откупили"(јул 1833).

Вукашин Обрадовић VII3

\

# data[].attributes.body
Ћеле-кула  споменик је из Првог српског устанка који је у знак одмазде тадашња турска власт у Србији изградила од лобања, погинулих српских ратника, предвођених Стеваном Синђелићем, у бици на Чегру. Налази се на 4 km од центра Ниша, на путу ка Нишкој Бањи. Сврстана је у споменике културе од изузетног значаја за Републику Србију и данас представља музејски објекат.Процењује се да је у бици на Чегру, која се одиграла 31. маја 1809. године, погинуло око 6.000 турских ратника. Укупни губици на страни Срба се процењују на око 4000 људи. Како би оправдао толики губитак својих трупа и опијен победом, нишки Хуршид-паша наређује да се коже са глава погинулих Срба одеру, напуне сламом и памуком и затим пошаљу у Цариград, како би показао на који начин се треба поступати са побуњеном рајом.За сваку донету главу, Хуршид-паша је поклањао по 25 гроша. Како би једном за свагда заплашио Србе, Хуршид-паша наређује да се на источној страни Ниша у знак опомене сазида кула од камена и да се у њене зидове узидају преостале лобање погинулих војника, „тако да средина куле буде једноставна, од камена и креча а главе српских војника да се окрену у поље и узиђају споља“.

поменик на брду Чегар, надомак Ниша, подигнут је на месту где се одвијала чувена битка из I српског устанка, у знак сећања на погинуле војнике и њиховог команданта Стевана Синђелића. Споменик на Чегру представља непокретно културно добро као споменик културе од изузетног значаја.

Данашњи споменик у облику куле — симбола српског војног логора. Подигнут је поводом педесетогодишњице ослобођења Ниша од Османског царства, 1. јуна 1927. Првобитни споменик је остао у ниши новог, изнад којег је 1928. године постављено бронзано попрсје Стевана Синђелића, рад вајара Славка Милетића.
Недалеко од села Каменица, североисточно од Ниша, налази се узвишење Чегар, познато историјско место по бици из Првог српског устанка. На платоу узвишења, где је био шанац Стевана Синђелића, 31. маја 1809. године дошло је до Чегарске битке. Командант српских устаника на ЧЛегру, Стеван Синђелић остварио је тада херојски подухват. Пуцањем у барутану покушао је да заустави продор Турака. Од глава изгинулих Срба на Чегру Турци су исте године изградили Ћеле кулу у Нишу.

КАТАРИНА ЈЕШИЋ ДАДИЋ VII3