# data[].attributes.body
1600-tallet

# data[].attributes.body
1600 - 1800

# data[].attributes.body
Fiske var både en viktig næringskilde men og inntektskilde. Den viktigste av næringene var trelast. Det var stor etterspørsel om eksport, et viktig byggemateriale og det skaffet arbeid. Bergverk var også veldig viktig. Norge har mye fjell, og etter hvert fikk man utnyttet dette. De nye næringene revolusjonerte norsk økonomi og skapte store positive ringvirkninger.

# data[].attributes.body
I middelalderen var det lite handelsaktivitet i Norge. Dette endret seg på 1600-tallet, da nye næringer vokste fram med en følgende pengeøkonomi.

# data[].attributes.body
1600-tallet

# data[].attributes.body
1500-tallets jordbruk var en selvbergingsøkonomi. Grunnenheten i bondesamfunnet var gården. De viktigste husdyrene var kuer, sauer og geiter og i noen grad hester. De fleste nordmenn levde i et hushold på et gårdsbruk. Det ubestridte husholdsoverhodet var bonden.
Ved reformasjonen i 1537 var under 25% av norske bønder selveiere. De fleste bønder eide altså ikke gården selv, men leide den. Da folketallet steg etter 1600, klarte imidlertid jordeierne å utnytte dette til å presse mer penger ut av sine leilendinger. En gård kunne ha flere eiere.
Mot slutten av 1600-tallet begynte kongene å selge unna store deler av krongodset for å finansiere krig mot Sverige. Mange av de nye eierne solgte unna jordegodset sitt så raskt som mulig for å få kontanter for det. Norske bønder hadde nå langt mer penger for hånden. Økingen av selveie fortsatte utover på 1700-tallet.

# data[].attributes.body
1500-tallet

# data[].attributes.body
Mellom 1350 og 1500 hadde Norges befolkning blitt redusert med over 60%. Men i 1801 levde det  ca 900 000 mennesker her i landet. Årsaker til folkeveksten var at kunnskapen om helse og sykdommer vokste, og det at myndighetene gjorde en innsats for å forbedre folkehelsen.

# data[].attributes.body
1350-1500

# data[].attributes.body
Norge var på 1500-tallet et jordbrukssamfunn. Befolkningsveksten var sterk. Dette førte til at styrkeforholdet mellom samfunnsgruppene endret seg på flere måter.

# data[].attributes.body
1536 - 1800

# data[].attributes.body
I Europas sørøstre kant lå det osmanske riket, som omfattet Balkan, Tyrkia og deler av det som i dag er Russland og Ukraina. På 1400-tallet ekspanderte osmanene videre vestover, og i 1453 var det slutt for det kristne imperiet. Osmanenes ekspansjon forsatte videre, til Midtøste, Egypt og Nord-Afrika. I 1529 forsøkte de å erobre Wien, men greide det ikke. De forsøkte på nytt igjen i 1683, men mislyktes igjen. Etter 1740 var det stort sett fred mellom det osmanske riket og de europeiske naboene.

# data[].attributes.body
1400- til 1700-tallet

# data[].attributes.body
Staten Russland hadde sin opprinnelse i storfyrstedømmet Moskva. Religiøst og kulturelt fikk riket betydelige impulser fra det gamle byantinske riket. Den russiske staten utviklet seg raskt i diktatorisk retning. Også samfunnsutviklingen der var ulik fra Vest-Europa.
I 1682 ble Peter den store tsar. Peter var en streng hersker, som holdt stram kontroll med alt i sitt rike, inkludert kirken. Peters etterfølgere fortsatte i samme spor.

# data[].attributes.body
1400- til 1700-tallet

# data[].attributes.body
På 1600- og 1700-tallet var Frankrike en av Europas mest folkerike stater med nær 20 millioner innbyggere. De franske kongene styrte sammen med stenderforsamlingen, som ble kalt generalstendene. Fra 1600-tallet og utover ble forholdet mellom de franske kongene og stenderforsamlingene endret. Den siste gangen generalstendene var samlet, var i 1614

# data[].attributes.body
1600- og 1700-tallet

# data[].attributes.body
Det engelske kongeriket var fra middelalderen et av de mest sentraliserte landene i Europa. Fra slutten av 1400-tallet satt familien Tudor på tronen, men de døde ut i 1603. Etter at stuartene overtok tronen, brøt det ut sterke konflikter mellom kongemakt og Parlamentet. En annen sterk konflikt gjaldt religion. I 1620-årene forsøkte stuartkongene å styre England uten Parlamentet. Parlamentets viktigste mål var å beskytte seg mot Karl 1. forsøk på å gjøre England om til et enevelde. I 1649 etablerte Parlamentet en republikk. De måtte innhente en ny monark. I 1707 gikk England og Skottland sammen i en union som ble kalt kongeriket Storbritannia. Utover 1700-tallet opplevde Storbritannia mye av den samme økonomiske utviklingen som Nederland hadde hatt på 1600-tallet.

# data[].attributes.body
1400- til 1700-tallet

# data[].attributes.body
Kristendommen var et brudd med den gamle norrøne troen. Kristningskongene Tryggvason og Haraldsson så trolig kristendommen som et nyttig redskap for å samle landet under kongemakten. Den nye religionen førte med seg mange nye leveregler. Kirken styrte ekteskapet ved å forby flerkoneri. Samtidig som kristendommen førte til endringer i folks ritualer og religiøse forestillinger, skjedde det også en tilpasning som skapte kontinuitet i tilværelsen.

# data[].attributes.headline
Den nye religionen - brudd og tilpasning

# data[].attributes.subject
Den nye religionen - brudd og tilpasning

# data[].attributes.body
Samlingen av Norge fra mange småkongeriker og høvdinger til ett kongerike var en prosess som pågikk i det meste av tidlig middelalder. Harald Hårfagre (ca. 850-932) som startet rikssamlingen. Grunnen er nok at han ønsket seg rikdom og makt. Hårfagres kongerike hadde kjernen sin på Veslandet. Han opprettet også flere kongsgårder. Ifølge sagaene etterlot han seg opp mot 20 sønner.
Håkon Adalsteinsfostre (ca. 920-961) var oppdratt i den kristne tro i England, og var den første kongen som forsøkte å innføre kristendommen i Norge. Under Håkons kongetid ble det trolig et representasjonsting der utvalgte bønder kom sammen. Håkon den gode falt i et slag i 961.
Olav Tryggvason (ca. 963-1000) ble fremstilt som en stor atlet og kriger i sagaene. Han prøvde å kristne landet, men feilet, og ble drept i år 1000.
Olav Haraldsson (995-1030) kom til Norge i 1015. Han klarte å kristne landet. Kongen sørget for bygging av kirker, og han utnevnte biskoper. Trusselen fra en stadig sterkere kongemakt gjorde at mange høvdinger og andre stormenn ønsket å bli kvitt Olav Haraldsson. Han ble drept i slaget på Stiklestad i 1030.
Noen år senere kom Harald Hardråde (1015-1066) til Norge og krevde å bli konge. Han falt i slaget ved Stamford Brigde i 1066, i forsøket på å erobre England.
Etter 1066 tok vikingferdene slutt. Utbyggingen av kongemakt og kirkeorganisasjon førte til en mer sentralisert bosetting.

# data[].attributes.body
ca. 850 - 1066

# data[].attributes.body
I løpet av middelalderen utviklet det samiske siida-systemet seg. Religiøst sto ikke samer og nordmenn så langt fra hverandre før kristendommen ble innført, siden det var mange likhetstrekk mellom samenes sjamanistiske tro og den norrøne gudetroen.

# data[].attributes.body
Hovedkilden til Kong Sverres liv er hans egen saga som ble påbegynt i 1180-årene

# data[].attributes.body
I tidlig middelalder besto Norge av en rekke høvding- og småkongedømmer, ofte plassert langs kysten. Høvdingene hadde stor makt. De omga seg med egne, profesjonelle krigere, kalt hirdmenn.
Vennskap var svært viktig i middelalderen. Konflikter ble behandlet på lokale ting, kalt allting eller bygdeting.
Kvinnene i vikingsamfunnet hadde relativt høy status. Barna måtte tidlig delta i arbeidet på gården, og det var viktig at de raskt lærte å gjøre nytte for seg. Trellene var ufrie mennesker, det vil si andres eiendom.

# data[].attributes.body
Rundt 890 besøkte handelsmannen Ottar kong Alfred den store av Wessex i England Ottar forteller om en samisk befolkning (finner) i nord som betaler skatt til nordmennene.

# data[].attributes.body
ca 890

# data[].attributes.body
I tidlig middelalder økte folketallet i Norge. En viktig forutsetning for den indre og ytre ekspansjonen var utvinningen av jern.
Vikinger fra Norge og Danmark dro til vesterveg, og vikinger fra Sverige dro til austerveg. I perioden 870-930 bosatte mange nordmenn seg på Island, en prosess vi kaller landnåmet. Rundt 980 grunnla Eirik Raude en bosetting på Grønland.

# data[].attributes.body
870-930

# data[].attributes.body
Norge mistet riksrådet sitt og ble enda mer underlagt Danmark, Oldenborgerstaten ble til. Tvangsinnført reformasjon. Det skjedde en kraftig utbygging av staten i Norge på 1600-tallet. Staten var så sterk at den kunne tvinge bøndene til hva som helst. Militære utgifter kostet staten mye penger. Skattenivået økte betraktelig. Likevel greide den norske bondestaten å gjøre seg gjeldende, og forholdet mellom norske bønder og kongen var i det hele tatt ganske godt.
Neste storkrig brøt ikke ut før i 1807.

Til tross for at myndighetene inkluderte befolkningen brøt det fra tid til annen ut opptøyer. Mest kjent er Strilekrigen i 1765 og Lofthusopprøret i 1780-årene.

Langsomt begynte man å stille spørsmål om det danske og eneveldige styret: Burde ikke flere beslutninger som angikk Norge, tas her på berget og ikke i København? Og burde ikke befolkningen selv kunne delta i styret på et vis?

# data[].attributes.body
Vikingene utførte brutale voldshandlinger og plyndringer. Deres brutalitet framgår av en rekke utenlandske beretninger På den andre siden er det ikke til å nekte for at mange kilder beretter om brutale overfall fra vikinger. De var dyktige til å komme overrumplende på folk. Krigermentaliteten var sterk blant kvinnene og hadde sammenheng med religionen

# data[].attributes.body
Danmark-Norge var på sammenbruddets rand etter mange års kriger mot Sverige, økende skattetrykk og uår i landbruket. 1600-tallet er krigenes århundre i Nordens historie. Hovedsakelig var det krig om landområder og herredømmet i Norden. Den største krigen var den nordiske krig (1707-1720). Det vokste gradvis frem en markedsøkonomi, og adelen fikk mindre makt. Kong Fredrik 3. var blitt eneveldig monark i Danmark-Norge. Han vedtok en rekke reformer, blant annet skulle så mye som mulig styres direkte fra København.

# data[].attributes.body
1660-1800

# data[].attributes.body
- Nidarosdomen

# data[].attributes.body
Nederlandene var opprinnelig betegnelsen på en samling av 17 provinser i den nordvestre delen av det tysk-romerske riket. Reformasjonen hadde stor framgang i Nederlandene på midten av 1500-tallet, særlig i kjøpmannsmiljøene. I motsetning til alle andre lang i Europa var De Forente Nederlandene en republikk. På 1600-tallet ble de en av Europas fremste sjøfarts- og handelsnasjoner.

# data[].attributes.body
- Martin Luther
- John Wycliffe
- Johann Tetzel
- Karl 5.
- Fredrik av Sachsen
- Thomas Müntzer
- Ulrich Zwingli
- Jean Calvin
- Gustav 2.
- Kristian 4.
- Ferdinand 1.
- Fredrik den store
- Isabella 1.
- Karl 2.
-Kristian Kvart (4)
-Karl 10. Gustav
-Kong Fredrik 3.

# data[].attributes.body
1400- til 1700-tallet

# data[].attributes.body
Kongen av Spania på 1600- og 1700-tallet var blant Europas rikeste og mektigste monarker. Spania var et sterkt religiøst land, og den katolske kirken sto sterkt blant befolkningen.

Kongene var også opptatt av å bekjempe kristendommens fiender utenfor Spanias grenser. På midten av 1600-tallet hadde Spania Europas største hær. Krigene og militærvesenet var finansiert av edle metaller fra Amerika. Den store pengesummen fra Amerika skapte en kulturell gullalder i Spania.

Fra midten av 1600-tallet begynte det å gå nedover med Spania. Det spanske riket ble styrt av en grein av habsburgerslekten.

# data[].attributes.body
1400- til 1700-tallet

# data[].attributes.body
På 1700-tallet ble den nordtyske og protestantiske staten Preussen stadig mektigere. Den prøyssiske hæren var en av de best trente og mest effektive i hele Europa

# data[].attributes.body
1700-tallet

# data[].attributes.body
Habsburgernes tyske grein forsøkte en stund å samle det tysk-romerske riket under sin faste kontroll. Men siden trettiårskrigen endte uten full seier, gav de opp. I stedet konsentrerte habsburgerne seg om å bygge opp og styrke makten i de besittelsene de kontrollerte direkte. Habsburgmonarkiet var den største og mektigste staten i det tysk-romerske riket med betydelig innflytelse, spesielt i det katolske Sør-Tyskland.

# data[].attributes.body
1600-tallet

# data[].attributes.body
Tyskland var etter middelalderen i realiteten en løs forbundsstat som ble kalt Det hellige romerske riket av tysk nasjon. Det formelle overhodet var keiseren, som i navnet hadde makten over et imperium med nesten 1800 styrte enheter.

# data[].attributes.body
1500- og 1600-tallet

# data[].attributes.body
De europeiske statene utviklet seg på forskjellige måter i løpet av perioden mellom 1500 og 1789. De aller fleste opplevde sentralisering og at statsadministrasjonen og hæren vokste voldsomt.

# data[].attributes.body
1500-1789

# data[].attributes.body
Det nye militærvesenet var et pengesluk. For at statene skulle lykkes i å finansiere det, økte de inntektene kraftig gjennom en ny økonomisk politikk som ble kalt merkantilismen. Målsettingen for denne politikken var å bygge sterke og rike stater som kunne hevde seg i den militære og økonomiske konkurransen. For å bygge opp gullbeholdningen i statskassen var det viktig å eksportere mye og importere lite. Virkemidlene i merkantilismen var en aktiv toll- og næringspolitikk.

# data[].attributes.body
Den avgjørende pådriveren for framveksten av de nye maktstatene var militæret. En viktig nyvinning var utviklingen av krutt og ildvåpen. Et annet effektivt våpen var kanoner. Den militære oppbyggingen fikk også konsekvenser for oppbyggingen av hærene. Den sterkere militariseringen fulgte en ny og mer brutal måte å føre krig på. Sentraliseringen av de nye militære styrkene betydde en kraftig utbygging av maktstatenes byråkratier.

# data[].attributes.body
1600-tallet

# data[].attributes.body
Eneveldet er et politisk system der ubegrenset makt og absolutt suverenitet er gitt til en monark. Eneveldets grunnleggende idé var at kongen hadde fått makten direkte fra Gud og derfor bare var bundet av Guds lov. I praksis var eneveldene likevel ikke ledet av kongen personlig, men av et byråkrati.

# data[].attributes.body
1600-tallet

# data[].attributes.body
Det konstitusjonelle kongedømmet bygger på prinsippet om at kongen er bundet av en skreven eller uskreven grunnlov. Styreformen hadde sine røtter i middelalderens stenderforsamlinger. Et av de viktigste dokumentene som definerte dette systemet, var det engelske Magna Carta.

# data[].attributes.body
1600-tallet

# data[].attributes.body
Trettiårskrigen hadde vært en kraftanstrengelse for alle de medvirkende statene. Utgiftene til militære styrker hadde lagt beslag på store deler av myndighetenes ressurser. På 1600-tallet og framover ble det en viktig utvikling mot en sterkere statsmakt. De to modellene som slo gjennom var det konstitusjonelle kongedømmet, den andre var eneveldet.

# data[].attributes.body
1600-tallet

# data[].attributes.body
Til tross for freden i Augsburg i 1555 var forsøkene på forsoning mellom katolikker og protestanter i Tyskland likevel skjøre. Utgangspunktet for trettiårskrigen var en ulmende konflikt i kongeriket Böhmen, nåværende Tsjekkia.

Den tysk-romerske keiseren, som også var konge av Böhmen, satte inn et nytt støt for å styrke katolisismen, gjorde bøhmerne opprør. Krigen var i gang, og de tyske fyrstene gikk til krig mot den tysk-romerske keiseren og Spania og snart veltet fremmede styrker inn i Tyskland fra alle kanter.

Etter tre tiår med utmattende krig ble partnerne endelig enige om å stanse kampene. Fredsavtalen i Westfalen var en milepæl i Europas politiske historie.

# data[].attributes.body
1618-1648

# data[].attributes.body
En stund etter at reformasjonen brøt ut, så det virkelig stygt ut for romerkrigen. I løpet av et par tiår greie paven å mobilisere en motreformasjon. Reformasjonen lyktes ved hjelp av en munkeorden, jesuittene, og støtte fra verdslige ledere.

# data[].attributes.body
1500-tallet

# data[].attributes.body
I Sveits, Nederland, Frankrike, Skottland og etter hvert de britiske koloniene i Amerika bygde man videre på tankene til prester som Ulrich Zwingli (1484-1531) og Jean Calvin (1509-1564).

Kalvinismen hadde mye til felles med den lutherske kristendomsoppfatningen. En sentral tanke var predestinasjonslæren. Et annet særtrekk ved de kalvinistiske samfunnene var en påfallende sterk arbeidsetikk.

Kalvinismen fikk også betydning for organiseringen av det religiøse livet. Calvins lære førte også til endringer på det politiske planet.

# data[].attributes.body
1500-tallet

# data[].attributes.body
Kravene om reformer forsvant ikke. Hundre år senere tok den tyske munken og teologiprofessoren Martin Luther (1483-1546) opp tråden fra de tidligere demonstrantene og innledet det som kalles reformasjonen.

Den utløsende årsaken til Luthers engasjement var beslutningen om å bygge en praktfull ny Peterskirke i Roma.

Konflikten mellom keiseren og en allianse av fyrster som støttet Luther, tok en vending. Den romerske kirken var ikke lenger enerådende, men måtte finne seg i å konkurrere med protestantiske statskirker styrt av verdslige ledere.

Fra Tyskland spredte den lutherske reformasjonen seg til England og Skandinavia.

# data[].attributes.body
1500-tallet

# data[].attributes.body
Gjennom middelalderen hadde den romerske kirken monopol på det religiøse livet i Vest-Europa. Mot slutten av middelalderen var det likevel tendenser til stadig mer kritikk av den pavestyrte kirken.

# data[].attributes.body
1400-tallet

# data[].attributes.body
1400-1600

# data[].attributes.body
I 1860 ga den sveitsiske kunsthisorikeren Jacob Burkhard ut sin berømte bok renessanskulturen i Italia. der beskrev han renessansen som en epoke der humansismen ble født. Leonardo da Vinci startet på en ny vitenskapsrevolusjon, som heter naturvitenskap.

# data[].attributes.body
Den kunstneriske revolusjonen var så oppsiktsvekkende av den fikk sin egen betegnelse: renessansen. Utrykket ble først brukt av arkitekten og historikeren Giorgio Vasari. Vasari hevdet at kunstnerne ikke bare gjenoppdaget antikkens teknikker, men overgikk dem. motivene fikk dybde og bevegelse, og lignet mer på virkeligheten.

# data[].attributes.body
1860

# data[].attributes.body
Ved inngangen til 1400-tallet var Europa på mange måter et sørgelig syn. fortsatt slikket sårene etter svartedauen som hadde tatt livet av nærmere halvparten av av befolkningen. Etter flere hundre år med usedvanlig høy varme hadde temperaturen begynt å synke igjen. Faren til feilslåtte avlinger økte, og tilgang til fikse i de nordvestlige områdene gikk ned på grunn av vanskelige isforhold.

# data[].attributes.body
1400-tallet

# data[].attributes.body
ca. 1400-1800

# data[].attributes.body
Under folkevandringstiden slo anglere og saksere seg ned i England og etablerte mindre kongeriker. På 800-tallet klarte kong Alfred av Wessex å bygge opp et større kongerike. Danske og norske vikinger hadde kontroll over området i nord og øst, og i en liten periode var den danske kongen Knut den mektige konge over England.

# data[].attributes.body
800-tallet

# data[].attributes.body
Høymiddelalderen var en mye roligere periode en den tidlige middelalderen. folketallene og jordbruksproduksjonen økte. Det var trolig mellom 25-30 milloner mennesker i Europa i starten av høymiddelalderen, men da den var ferdig var det rundt 80 millioner mennesker. Handelen og byene økte også. kirkene fikk mere makt, og kongerikene fikk fastere styringsapparater.

# data[].attributes.body
1000-1300

# data[].attributes.body
Det øst-romerske rike hadde hovedsete i Konstantinopel, og keiseren hadde mest makt. det arabiske riket var et ørkenlandskap befolket av beduinstammer so, også blir kalt nomader. Det gikk viktige handelsruter gjennom det arabiske riket, og det var mulig å tjene mye penger. Det fantes ingen stater, de bodde i stammer og klaner. I 732 klarte Frankrike  å beseire arabiske styrker ved byen Poitiers, noe som satte stopper for den arabiske ekspansjonen. I 751 ble Pippin den lille kongen av Frankrike. sønnen hans Karl utvidet Frankrike kraftig ved å erobre områder i nord-Europa. 800 kronet paven Karl den store til keiser.

# data[].attributes.body
400-900

# data[].attributes.body
Perioden fra 400-600 ble kalt folkevandringstiden, og nesten hele Europa var på vandring.

# data[].attributes.body
400-600

# data[].attributes.body
År 700 e.kr fikk paven med støtte fra kongemakten i det nye frankrike gradvis kontroll over over et området som strakte seg fra byen roma og på tvers det italienske fastlandet , noe som skapte grunnlag for kirkestaten det paven hadde mest makt.

# data[].attributes.headline
Kirken - bindeleddet mellom gammel og ny  tid

# data[].attributes.subject
Kirken - bindeleddet mellom gammel og ny  tid

# data[].attributes.body
700 e. Kr.

# data[].attributes.body
Perioden 1400-1600 var et avgjørende skille i historien. Den europeiske ekspansjonen ga vesten kontrollen over store dele av verden. På forbløffende kort tid knytter Europa fjerne land sammen i et globalt nettverk. Den første fasen av oversjøisk ekspedisjoner var dominert av Spania og Portugal. En blanding av grådighet, politisk rivalisering, misjonsiver og nysgjerrighet var de viktigste drivkreftene for den voldsomme ekspansjonen.
Etter hvert som de store inntektene fra fjerne områder begynte å forsvinne, begynte andre land å melde seg på koloniseringen. På 1600-tallet ble England, Frankrike og Nederland med i kappløpet om koloniseringen, og dominans over verdenshavene. Rivaliseringen var en del av en europeisk maktkamp mellom stater. Kontakt med andre verdensdeler betydde kulturmøter verden ikke hadde sett før.
Bevæpnet med kristendom, våpen og sykdoms mikrober valset europeerne i mange tilfeller over lokale religioner og kulturer. Stolte sivilisasjoner gikk på sjokkerende rask tid ned i bakken, og tvangsflytting av slaver fra Afrika til Amerika var emigrasjon av historiske dimensjoner, samtidig var det nødvendig å tilpasse seg  de innfødtes kultur, og de kristne kolonistene blandet seg i mange tilfeller med lokalbefolkningen, særlig  tydelig var dette i den latinamerikanske smeltedigelen.

# data[].attributes.body
ca. 1500-1789

# data[].attributes.body
Mehmet 2. inntok Konstantinopel i 1453, med osmanske styrker.

# data[].attributes.body
1453

# data[].attributes.body
I høymiddelalderen hadde kirken, anført av pavene, stått hardt på reformkravene om at kirken skulle gjøre seg uavhengig av verdslig makt og styre den åndelige kvaliteten blant geistligheten. I 1378 kom man ikke til enighet om valget av en ny pave, og det ble derfor to paver i kirken: en i Roma og en i Avignon.

# data[].attributes.headline
"Det store skismaset" splittelse innenfor kirken

# data[].attributes.subject
"Det store skismaset" splittelse innenfor kirken

# data[].attributes.body
1378

# data[].attributes.body
- Snorre sturlasson
- Håkon Adalsteinsfostre
- Harald Hårfagreog
- Olav tryggvason
- Olav haraldssons
- Olav den hellige
- Erik Raude

# data[].attributes.body
Hundreårskrigen er en betegnelse på den langvarige striden imellom England og Frankrike. Striden dreide seg om hvem som skulle styre Frankrike.

# data[].attributes.body
midten av 1300-tallet - midten av 1400-tallet

# data[].attributes.body
ca. 800-1536