# data[].attributes.body
El plural tant masculí com femení pren la forma: "es xics", "es xiques". A la fonètica la a àtona de final de mot s'assimila a la vocal tònica de la última síl·laba. Serra [sɛrɛ].

# data[].attributes.body
El tret més característic és l'ensordiment dels sons [z],[dz], [ʒ] i [dʒ]. I també la utilització del passat simple amb formes com "jo parlí".

# data[].attributes.body
Molts trets similars als del català nord-occidental. Com a característica principal els sons [dz] i [ts] pasen a ser [d] i [t∫]

# data[].attributes.body
Una de les característiques importats són que Afageix una -o a molts noms masculins (vaso, molto) i fa els plurals femenins en -as (cosas, pedras). Aquí adjuntem una cançó tradicional Ribaorçana on es pot veure una mica el dialecte.

# data[].attributes.attachment_link.title
Artur Blasco i Marién de Casimiro, "Cobles del Peirot"

# data[].attributes.body
Moltes caracterísitiques úniques dins d'aquest dialecte com els sons del dígraf -ig o pronunciar com una "n" quan es tracta d'una "ny".

# data[].attributes.body
Subdialecte de transició entre el català nord-occidental i el valencià.
Com tret destacable trobem la fromació de plurals faegint una "s" a les paraules acabades amb -st (trist, trists)

# data[].attributes.body
Carecterístic per pronunciar la  [ɛ] com a vocal àtona  a final de mot ( per exemple: a la paraula "figa" o "nosa")

# data[].attributes.body
És una variació de l'occità, però la pertinença política a Catalunya ha fet que rebi influències d'aquesta. Tot i així, moltes paraules són radicalment diferents del català. No hi ha n intervocàlica, alguns plurals es fan amb i, i utilitza partícules epletives (no aporten sentit).

# data[].attributes.attachment_link.title
"Parla-me en alguerés" Cançó pel foment del català a l'Alguer.

# data[].attributes.body
Les vocals àtones són [i], [u], i [a]. Els sons de ll i ny es redueixen a [l] i [n].Els possessius i articles determinants són diferents, conté italiansimes i sardismes.

# data[].attributes.body
No existeix la vocal neutre, per tant en les posicions àtones les vocals a/e i o/u romanen igual.

# data[].attributes.body
La vocal neutra es pot trobar en posició tònica. La v es diferència de la b. Article salat (es/sa) i article (en/na). Te moltes formes genuïnes que el diferencies molt dels altres.

# data[].attributes.body
El territori de parla catalana occidental comprén Andorra, la zona Oest del Prioncipat, la Franja de Ponent i el País Valencià. Dintre d'aquest grup trobem una divisió en dos grups, dintre de cadascun d'ells trobem una altra divisió com es pot veure a l'esquema

# data[].attributes.body
Català més semblant a l'estàndar, però també és molt heterogèni, perquè té molta influència migratòria. Usa les set vocals tòniques i no es pronuncia la t

# data[].attributes.body
Per l'influència del francès, desaparició de les esdrújules a favor de les planes. També desaparèixen algunes vocals al final de paraula, com al francès. En el seu lèxic hi ha arcaismes, occitanismes i gal·licismes, influència del seu entorn.

# data[].attributes.body
Aquest català és el que es parla a la part de Catalunya amb més població i pes econòmic. Com a tal, exerceix gran influència sobre els altres dialectes, i, per exemple, és el que s'usa a la televisió, en major part.

# data[].attributes.body
El català és una llengua romànica formada a partir del llatí vulgar que parlaven els soldats de l'Imperi romà. Des de llavors i amb moltes influències més (com la dels àrabs), les diferents regions de parla catalana han adoptat una versió diferent. Permeten avui en dia fer tota una divisió dels diferents dialtecetes del català.

# data[].attributes.body
Des del Baix Camp fins al Rossellonès, travessant pel centre de Catalunya.
Reducció de les parelles de vocals 'a' i 'e' a la vocal neutra [ ə ], i 'o' i 'u' al so [u]

# data[].attributes.body
És un sistema organitzat de signes que permet als parlants d'una comunitat produir i interpretar missatges.

# data[].attributes.body
Fa referència als canvis que experimenta una llengua segons l'època , el lloc i el grup social que la fa servir. Generant d'aquesta manera multiples varietats d'una llengua, com es el cas del català.