# data[].attributes.body
I denne periode bliver især tre samfundsproblemer kritisk beskrevet af tidens forfattere:

kønsroller/ægteskabet
religionen
samfundsklasserne

# data[].attributes.body
Impressionistisk stil i litteraturen — især den fortællende litteratur og især ca. 1870-1900 — er en række kunstgreb, der skal fremme illusionen om direkte, umiddelbar livsafbildning. Et af disse er at trænge den ordnende, forklarende og fordømmende "autoritative fortæller" tilbage og i stedet at skrive i scener. "Showing" er stærkere end "telling", mente man med den engelsk-amerikanske forfatter Henry James, og Herman Bang roste i 1890 den norske forfatter Jonas Lie for det samme: "De aldrig fortæller noget om noget. De viser os alt".

Endvidere kunne man beskrive ting og begivenheder, således som de sås og opfattedes af en fiktionsperson i situationen. Et eksempel er regnvejret i begyndelsen af J.P. Jacobsens novelle "Mogens" (1872). Ved at lægge synsvinklen hos eller tæt på en oplevende person udvikledes en fænomenologisk, evt. flimrende og "ulogisk" stil i stedet for en analytisk.

I én retning betød dette en ny suggestiv, sanserig og stemningsrig måde at repræsentere omverdenen på, hvad der også gav sig udtryk i periodens små prosalyriske genrer, fx hos Johannes Jørgensen, og i en side af tidens filosofi og psykologi (Ludvig Feilberg). Den litterære impressionisme kan næsten drukne en fortælling i sanseimpressioner.

# data[].attributes.body
Herman Bangs banebrydende reportage om branden på Kristiansborg i 1884. Han anvender skønlitterære træk. Sanserne kommer i spil. Bruger dramatiske udsagnsord samt tillægsord, der understøtter det dramatiske (Herman Bang var den danske forløber for New journalism).
Herman Bangs stil er impressionistisk. En fortællestil, hvor man lægger vægt på det personlige og forsøger at indfange situationen gennem indtryk - at formidle livagtigt indtryk af virkeligheden gennem masser af detaljer (som i den impressionistiske malerkunst)

# data[].attributes.body
Novelle af Henrik Pontoppidan.
En gruppe mennesker er ude at sejle. De hører pludselig musik, og de forestiller sig alt muligt.

Novellen beskriver, hvor let mennesker forføres af overtro (at de tilsyneladende gerne vil forføres).
Pontoppidans ironi antydes i beskrivelsen af personernes ophidselse over det, der foregår. Til sidst forklarer forfatteren, at der ikke var noget at hidse sig op over. Der er en logisk forklaring (som den unge læge siger)

Novellen er scenisk, og den indeholder mange beskrivelser og en del replikker.

# data[].attributes.headline
Naturalisme - Baggrunden for det moderne gennembrud

# data[].attributes.subject
Naturalisme - Baggrunden for det moderne gennembrud

# data[].attributes.body
Naturalismen opstod i sidste halvdel af 1800-tallet.
Dens ide er, at mennesket er en del af naturen snarere end noget, der er skabt af Gud. (Tidligere var opfattelsen, at Guds forsyn styrer vores liv). Naturalismen anser derimod vores medfødte arveanlæg og vores miljø som det, der afgør, hvad den enkelte bliver til her i livet.

Man skal vide, ikke tro. Tankegangen er præget af naturvidenskaben og af Charles Darwins bog fra 1859 – Arternes oprindelse. I modsætning til Biblens skabelsesberetning om Adam og Eva beskriver bogen, som vakte stor opsigt og forargelse, mennesket som en del af naturen og som resultatet af en lang udvikling.

naturalismen er baggrunden for det moderne gennembrud (ca. 1870-1890). I denne periode bliver især tre samfundsproblemer kritisk beskrevet af tidens forfattere:

kønsroller/ægteskabet

religionen

samfundsklasserne

Forfatterne skriver ikke længere om en ophøjet, ideal virkelighed, men skildrer realistisk hverdag og miljøer og personer i samfundets top og bund.

En kendt naturalistisk forfatter er Henrik Pontoppidan. I sit forfatterskab skriver han præcist om de elendige sociale forhold, som landarbejderne levede under, men også om det moderne storbysamfund, der udhuler de menneskelige værdier.

Fra dansk.gyldendal.dk

# data[].attributes.headline
Naturalisme - Baggrunden for det moderne gennembrud

# data[].attributes.subject
Naturalisme - Baggrunden for det moderne gennembrud

# data[].attributes.body
Naturalismen opstod i sidste halvdel af 1800-tallet.
Dens ide er, at mennesket er en del af naturen snarere end noget, der er skabt af Gud. (Tidligere var opfattelsen, at Guds forsyn styrer vores liv). Naturalismen anser derimod vores medfødte arveanlæg og vores miljø som det, der afgør, hvad den enkelte bliver til her i livet.

Man skal vide, ikke tro. Tankegangen er præget af naturvidenskaben og af Charles Darwins bog fra 1859 – Arternes oprindelse. I modsætning til Biblens skabelsesberetning om Adam og Eva beskriver bogen, som vakte stor opsigt og forargelse, mennesket som en del af naturen og som resultatet af en lang udvikling.

Naturalismen er baggrunden for det moderne gennembrud (ca. 1870-1890). I denne periode bliver især tre samfundsproblemer kritisk beskrevet af tidens forfattere:

kønsroller/ægteskabet

religionen

samfundsklasserne

Forfatterne skriver ikke længere om en ophøjet, ideal virkelighed, men skildrer realistisk hverdag og miljøer og personer i samfundets top og bund.

En kendt naturalistisk forfatter er Henrik Pontoppidan. I sit forfatterskab skriver han præcist om de elendige sociale forhold, som landarbejderne levede under, men også om det moderne storbysamfund, der udhuler de menneskelige værdier.

Fra dansk.gyldendal.dk

# data[].attributes.headline
Den sidste balkjole, novelle af Herman Bang (1887)

# data[].attributes.subject
Den sidste balkjole, novelle af Herman Bang (1887)

# data[].attributes.body
Novellen handler om søstrene Emma og Antonie. De to søstre har ventet på at blive gift, men tiden rinder ud for dem. De er blevet for gamle til ægteskab, hvilket er en ulykkelig skæbne.
Herman Bangs ”stille eksistenser” er berømte i dansk litteraturhistorie som indlevede skildringer af mennesker, typisk kvinder, der aldrig nåede at opleve kærligheden i det virkelige liv. I sørgmodig tilbagetrukkethed vogter de nu over en gammel drøm symboliseret ved en balkjole eller en visnet blomst.

# data[].attributes.headline
Boulevard de Capucines (impressionistisk maleri)

# data[].attributes.subject
Boulevard de Capucines (impressionistisk maleri)

# data[].attributes.body
Claude Monet 1873-74

Motiv: Mennesker går på gaden. En travl vinterdag i det "moderne" Paris. Der er lidt kolde  farver og mange ældre bygninger. I forgrunden ses mange fodgængere. Der er bevægelse i billedet og træerne udgør en stærk diagonal linje.
Boulevarderne anlagdes i 1800 tallet for at "rydde op" i de smalle middelalderveje.
Impressionistiske træk:
Maleriet gengiver det umiddelbare sanseindtryk. Al fokus er på atmosfære og lys. Monet maler, det han ser. Han formidler et livagtigt indtryk af virkeligheden gennem mange detaljer.

# data[].attributes.body
Uddrag, J.P. Jacobsen (naturvidenskabsmand og digter. Han oversatte Darwins bog til dansk). Teksten er typisk for det naturvidenskabelige syn, der prægede naturalismen.

Solen udstråler mindre varme. Organisk liv trækker mod Ækvator. Arter tilpasset varmt klima dør først. De der kan tåle kulden lever længst. De sidste få mennesker kæmper. Jorden tårner sig op. Alt liv dør. Solen dør. Et sidste lys.

# data[].attributes.attachment_link.description
Masser af online undervisningsforløb til danskundervisningen. Stort bibliotek med tekster til udskolingen. Opgaver i dansktræning. Er tilskudsberettiget.

# data[].attributes.body
- skrivestil

# data[].attributes.attachment_link.description
Indhold > Litterære retninger og perioder > Impressionisme

# data[].attributes.attachment_link.description
Masser af online undervisningsforløb til danskundervisningen. Stort bibliotek med tekster til udskolingen. Opgaver i dansktræning. Er tilskudsberettiget.

# data[].attributes.body
Novelle af Henrik Pontoppidan.
En gruppe mennesker er ude at sejle. De hører pludselig musik, og de forestiller sig alt muligt.

Novellen beskriver, hvor let mennesker forføres af overtro (at de tilsyneladende gerne vil forføres).
Pontoppidans ironi antydes i beskrivelsen af personernes ophidselse over det, der foregår. Til sidst forklarer forfatteren, at der ikke var noget at hidse sig op over. Der er en logisk forklaring (som den unge læge siger)

Novellen er scenisk, og den indeholder mange beskrivelser og en del replikker.