# data[].attributes.body
La victòria del bàndol nacional contra el republicà a la guerra civil, va suposar un cop molt fort per a la cultura catalana. El règim franquista, es dedicà a perseguir tot element que tingui a veure amb ideologies que no s’hi adaptessin. Les institucions polítiques i culturals de Catalunya es varen suprimir. I la llengua, era prohibida de parlar a la via pública, i d’ensenyar a les ecoles.

Intel.lectuals catalans, s’exiliaren a França en un principi, just al final de la guerra civil (1936-1939) atemoritzats per la repressió. Però amb l’esclat de la segona guerra mundia (1939-1945)l marxen a països sud-amèricans. Molts d’altres es dediquen a lluitar contra el règim desde la clandestinitat, amb l’objectiu de preservar la cultura i la llengua catalana.

La poesia de postguerra, es caracteritza principalment per les vivències de la guerra, i del autors destacats en destaquen Pere Quart, JV Foix i Salvador Espriu entre d’altres.

# data[].attributes.body
Joan Vinyoli, neix a Barcelona un 3 de juliol de 1914. Va créixer sense pare i va ser la seva mare qui el va criar desde ben petit i amb qui es va mudar a Sant Joan Despí. S’endinsa al món de la poesía inspirat per el poble on estiuejava, Santa Coloma de Farners.

Durant la guerra, és destinat a un camp de  reclutament republicà, lloc on dur a terme el seu primer recull de poemes anomenat “Primer desenllaç”, l’any 1937, on reflexiona sobre la trajectòria i els sentit de la vida. En acabar la guerra, Vinyoli reprèn la feina en una empresa editorial, amb el desig però, de poder cursar estudis de lletres. Teresa Sastre i el poeta prenen matrimoni l’any 1945.

Tres anys després es basa en els seu segon poemari “Vida i somni” en el qual fa un recull de la temàtica del record i els paisatges, plasmant-la en poemes més aviat simples.

Guanya el primer premi amb el recull “Les hores retrobades”, i no és fins l’any 1963 que la seva poesia comença a arribar als lectors amb el poemari “Realitats” que posseeix un caràcter més realista, però tot i així manté una àmplia simbologia.

De principis dels setanta fins a inicis dels anys vuitanta, Joan Vinyoli escriu grans poemes com el Griu (1978) o Cants d’Abelone (1982), després d’haver obtingut reconeixement amb el poemari “Tot és ara o res” (1970). La seva poesia obté tant ressò, que el poeta José Agustín Goytisolo, s’encarrega de la traducció dels seus poemes al castellà.

L’any 1977, el poeta és ingressat a causa d’una trombosi cerebral i més tard els metges li troben cancer de pell. Malalties que marquen la seva vida a partir d’aquell moment. “Passeig d’aniversari i “Domini màgic” són els últims poemaris que escriu , els quals reben força premis, entre d’ells el del reconeixement de la Generalitat.

Vinyoli mor a Barcelona el dia 30 de novembre de 1984, havent trepitjat molt fort i deixant petjada en el món de la poesia.

# data[].attributes.headline
Poesia de Vinyoli, Temàtica. Poesia de l’experiència.

# data[].attributes.subject
Poesia de Vinyoli, Temàtica. Poesia de l’experiència.

# data[].attributes.body
Joan Vinyoli es jubila l’any 1979, i confessa que va ser una frase de Rainer M. Rilke, el que el va incitar a escriure, “La poesia no és cosa de sentiments, sinó experiències”.  Precisament és amb la obra “Vent d’Aram” (1976), on el poeta es dedica a escriure una poesia molt intensa, basada en les d'experiències més marcades de la seva vida.  El títol d’aquesta obra, fa referència al vent que bufa a la tardor, segons ell, època de fragilitat física, (tenint en compte els seus constants problemes de salud)  però també de plenitud moral i intel.lectual.

Aquesta temàtica recull temes com: l'amor, la mort, la naturalesa, el pas del temps, el record,el poder de la paraula i la solitud. Però els que més abunden en l’obra són la temàtica del pas del temps, com repercuteix a les persones, i la mort.

En poemes com “Temps perdut”, ”Temps” i “Hora fixa”, mostra clarament el tacte que dedica a la primera qüestió tot i que també ho fa amb la mort, la qual va lligada amb les conseqüències del pas del temps.  “El que en diem morir” o “Pietà”; són poemes  que  es basen principalment en la mort.

# data[].attributes.body
Joan Vinyoli passa força estius a Santa Coloma de Farners, durant la seva infància i adolescència, de 1922 fins a 1935.  L’entorn social i ple de naturalesa que respira  aquest poble deixen al poeta amb una abundant inspiració al seu interior.  Es veu reflexada posteriorment en els seus poemes, parlant del captivador paisatge del poble on passa magnífics estius.

A partir de 1954 Vinyoli s'instal·la a Begur per passar els estius amb la seva família, fins l’any 1978. Les estades a Begur tenen força rellevància a la seva poesia.  “el lloc important i definitiu com a centre de les meves experiències de tot ordre, poètic i vital, va ser Begur”.

El poeta va quedar enlluernat per la bellesa en veure Begur per primer cop.

Elements i aspectes del poble com: El castell de Begur, la tramuntana, els pescadors, els peixos etc. Es veuen molt reflectats en la poesia de Vinyoli i tenen un paper simbòlic, que enriqueix les seves experiències plasmades a moltes de les seves obres.

Derrerament, es pot afirmar que Begur, és el poble que defineix la plenitud i serenitat del poeta Joan Vinyoli tant en les seves obres com en la seva persona.

# data[].attributes.body
Carles Riba i  i R.M.Rilke varen ser els dos poetes que van encaminar la inspiració de Joan Vinyoli.  El poeta va afirmar poc després de la seva jubilació que va ser una frase de Rainer M. Rilke, el que el va incitar a començar escriure poesia “La poesia no és cosa de sentiments, sinó d’experiències”.  Per altre banda, Riba que  es dedicava a traduir els poemes de Rilke a la llengua catalana gràcies al seu coneixement de l’alemany, es va interessar per Vinyoli des dels seus nobles inicis.

Carles Riba i Joan Vinyoli, forgaren una enorme amistat que esdevenir un gran simbolisme en les obres del poeta. Un dels poemes més dramàtics de Vinyoli, és escrit a causa de la mort del poeta i gran amic Carles Riba, on es lamenta de la seva mort de manera desesperada “Maleïda/ mort que ens has pres el guia! Quanta fosca! / Far sense llum, enderrocat, adéu!”.

Anys més tard, Vinyoli recorda al mestre Riba destacant l’ensenyament i la inspiració que li va donar, la seva creativitat i sensibilitat poètica i vocació.

# data[].attributes.body
En arribar a l’indret

dels roures i del cedres, la vellúria

dels quals fa remuntar-nos als besavis,

se m’han tornat molt insignificants

totes les coses, tots els passos fets

fora d’aquí, l’insensat afanyar-se

per caminar. Vers on? Només importa

no moure’s,

trobar el lloc.

# data[].attributes.body
"Vent d'aram" va ser el poemari del poeta Joan Vinyoli, publicat el 1976, i guardonat amb el premi "Serra d'or" de poesia un any més tard.

El títol d’aquest llibre, ens avança, la temàtica del poemes que hi trobarem, ja que apart de fer referència al vent que bufa a la tardor i com aquest ens fa dèbils també ens parla com a contrapartida de la resistència,la tenacitat que representa el color vermellós del metall citat, l’Aram. Els poemes d’aquest llibre es basen principalment en la vallesa, on el cos comença a debilitar-se ja que deixem enrere la joventut i ens dirigim profundament cam a la maduresa que tota ella implica experiència.

# data[].attributes.body
poema recitat.