# data[].attributes.body
MITOLOGIA CLÀSSICA: animals mitolgics més comuns

# data[].attributes.body
És un ocell mascle amb les plomes daurades i vermelles, molt belles. Quan arriba a la fi del seu cicle vital, el fènix fa un niu de branquillons de canyella i després l'encén; el niu i l'ocell es cremen amb fúria i queden reduïts a cendra, de la qual sorgeix un nou i jove fènix. El fènix nou embalsama les cendres del vell en un ou de mirra i el porta a Heliòpolis ('la ciutat del sol', en grec), situada a Egipte. L'ocell es deia que es regenerava de les ferides d'un adversari, per la qual cosa era gairebé immortal i invencible.

# data[].attributes.body
és un ésser mitològic amb el cos de cavall blanc i una llarga banya recta al mig del front. Era impossible de caçar o domesticar, l'única persona que el podia sotmetre era una dona verge nua, que fascinava l'animal i el deixava immòbil. La seva banya podia curar de qualsevol verí i durant segles es van vendre bosses de suposada pols de banya d'unicorn.

# data[].attributes.body
La sirena és un ésser mitològic que té cos de dona i cua de peix (tot i que les primitives sirenes tenien aparença de mig ocells o rèptils). També és coneguda com a ondina en català poètic