# data[].attributes.body
Utdrag ur Omvårdnad i ett mångkulturellt samhälle, sida 28. Tar upp lite grann om uppfattningen mellan fysisk och psykisk sjukdom.

''västerländsk naturvetenskap, däribland den medicinska, har genom åren haft en otroligt stor genomslagskraft runt om i världen. Den västerländska biomedicinen vinner hela tiden ny terräng. Scheper-Hughes och Lock (1987, s.8) hävdar att den här framgången beror på en materiell syn på världen, där man opererar med skarpa skiljelinjer mellan ande och materia, kropp och själ, verkligt och overkligt och mellan vad man kan veta något säkert om och vad man inte kan veta något säkert om. Inom biomedicin har detta yttrat sig i en uppfattning av människan där mätbara kroppsliga fenomen anses som sannare, eller verkligare, än mentala och andliga fenomen. Ett exempel är vår distinktion mellan fysisk och psykisk sjukdom.'’

# data[].attributes.body
Ett utdrag ur psykisk ohälsa bland barn och unga, skriven av Anne-Liis von Knorring, sida 104. Fastnade för den första biten.

''Depression och andra psykiska sjukdomar förblir ofta oupptäckta och obehandlade inom primärvård och kroppssjukvård. Flertalet av de personer som tagit sitt liv har dock haft kontakt med primärvården eller annan hälso- och sjukvård inom en månad före sin död, vilket innebär att flera av dessa suicidfall skulle ha kunnat förebyggas. Att förbättra vårdpersonals möjligheter att känna igen en depression och kunna bedöma suicidrisken är därför en viktig del i det förebyggande arbetet. Det finns vetenskapligt stöd för att vidareutbildning av läkare ökar antalet diagnostiserade och behandlade deprimerade patienter vilket indirekt leder till en minskning av suicid, även om socialt stödprogram också tycks vara nödvändiga.’’

# data[].attributes.body
Ännu ett utdrag ut Möten med motstånd, sida 111. Detta handlar om hur olika sjukdomar har en viss status och komplexa patienter hamnar lågt på listan.

''De patienter som efterlyser samtal med en psykolog och visar att de vill ha den vård som en psykolog kan ge, har svårt att få gehör för sina önskemål. Samtidigt är det inte alla som efterfrågar denna typ av vård. En del patienter anser att deras besvär är kroppsliga och inte psykiska och ser därmed ingen mening med att samtala med en psykolog (jfr Nolkrantz 1998). Detta kan ses som en del i en hierarkisering mellan olika sjukdomar och symtom, där symtomdiagnoser, som exempelvis fibromyalgi och utmattningsdepression, likväl som psykiska sjukdomar, har en lägre status inom hälso- och sjukvården (Jönsson 1998; Hammarlin 2008). I denna rangordning av sjukdomar blir samspelet mellan sjukdom, kultur och samhälle tydlig. Detta avspeglas i sin tur i människors medvetande och i deras kategoriseringar av olika sjukdomar. Kategoriseringar som följer tillgängliga och av kulturen sanktionerade mönster (Johannisson 1994). Oftast hamnar de komplexa patienternas symtom utanför det legitimerade, det namngivna eller det klassificerade. ''

# data[].attributes.body
Utdrag ur Möten med motstånd, sida 38

Tänker att detta kan ge en bild av hur psykisk sjukdom som är lite mer diffust kan kanske uppfattas, att patienten blir stämplad som komplex.

''I min användning av vårdpersonalens uttryck ”de komplexa patienterna” blir detta även ett analytiskt begrepp. Det innefattar då aspekter av vad kultur, klass, kunskap och kropp innebär för synen på individen. De komplexa patienterna blir de som på olika sätt har svårt att leva upp till vårdpersonalens ideala bild om det goda livet. Begreppet komplex används för att undersöka på vilket sätt dessa patienter avviker från det som anses vara normalt. I enlighet med antropologen Emily Martin kan de komplexa patienterna beskrivas som någon som anses ha förlorat kontrollen över sin kropp och som inte anses ha förmåga att leva upp till nyliberala ideal om eget ansvar och flexibilitet (Martin 1994). På vilket sätt betraktas de komplexa patienterna som avvikande från normen? På vilket sätt passar de inte in i samhällsideal? Hur blir de komplexa patienterna de som inte passar in? Varför anses de inte ha förmåga att leva upp till samhälleliga ideal''

# data[].attributes.body
Utdrag ur Möten med motstånd, sida 31.

’’ Min analytiska ingång för att förstå synen på kroppen är inspirerad av antropologerna Margaret Lock och Nancy Scheper-Hughes (1996) och hur de binder samman samhälleliga tankestrukturer och individuell förståelse av kroppen i det som de benämner the three bodies. Genom att dela in kroppen i tre analytiska fält betonas samspelet mellan individens eget handlingsutrymme och samhälleliga processer. Modellen med de tre kropparna tydliggör hur den individuella och självupplevda kroppen samverkar med den sociala kroppen och den politiska kroppen. När patienterna upplever kroppslig smärta går de till vårdcentralen för att få vård. Där möts de av vårdpersonalens kulturellt präglade syn på kroppen, där förställningar om biologi och kultur påverkar vilka diagnoser och behandlingsformer som ges. Den sociala kroppen blir en del av de kulturella föreställningar som vårdpersonalen ingår i. Samtidigt påverkas patienternas kroppar och kroppsliga symtom i samspel med den politiska kroppen, dvs. hur samhälleliga normer och ideal med medföljande disciplinerings och kontrollsystem inverkar på hur patienternas problematik uppfattas och prioriteras av vårdsamhället. Enligt modellen ”the three bodies” går det att undersöka hur individuella upplevelser, kulturella föreställningar och samhälleliga kroppsideal samverkar både hos individen och i synen på individen.’’

# data[].attributes.headline
''Barn och unga är rädda för socialtjänsten'' 

# data[].attributes.subject
''Barn och unga är rädda för socialtjänsten'' 

# data[].attributes.body
Jag tänker att denna kanske kan inspirera lite grann. Handlar bland annat om misstro bland unga mot myndigheter. Behandlar psykisk ohälsa.
http://umu.diva-portal.org/smash/get/diva2:913251/FULLTEXT01.pdf

# data[].attributes.body
Exempel på hur vi kan arbeta med uppföljning.

# data[].attributes.body
Kolla upp länkarna.
Bemötande

Inlärningsprocesser,

Att göra en poäng av att vi är både "forskare och brukare"

Gränsuppbehållande - vetenskap och kvacksalveri

Mediadebatten! och prestationssamhället, hur påverkar det den psykiska ohälsan?

Lähemedelsproblematiken och statistik rörande nedåtgående tendenser och fenomen som går ner i åldrarna.

# data[].attributes.body
http://www.socialstyrelsen.se/nyheter/2016/konsskillnaderilakemedels-ochnarkotikadod

# data[].attributes.body
http://www.svt.se/nyheter/vetenskap/tredubblad-psykisk-ohalsa-bland-unga

# data[].attributes.body
https://www.vll.se/VLL/Filer/07_2015_Rapportsammandrag_Vård%20av%20barn%20och%20unga%20med%20psykisk%20ohälsa%20i%20södra%20Lappland.pdf

# data[].attributes.body
"Nedan ett utdrag ur en fokusgruppsintervju som är gjord på en mötesplats för

unga hbtq-personer:

”I: Vad är det dom gör här då, som är annorlunda..?

Bea : Det är liksom så här, dom bryr sig verkligen! Dom visar att dom bryr sig

... jag menar om ... alltså, om vi säger, det är inte deras ansvar om vi säger att dom ska finnas där för oss, om det är nåt ... om det finns nåt vi mår dåligt över ... liksom ... dom gör det för att dom bryr sig om oss och dom vill att vi ska må bra! Så då finns dom där för oss liksom ...

Vinnie: Frivilligt också! (flera mm:ar instämmande)"

# data[].attributes.body
"Men det finns undantag:

”Jag tänker såhär med sociala myndigheter att det är exakt samma där som med

en skolkurator eller med BUP som vilken annan person som helst. Jag bor

i (ort) och för några år sen hade jag också kontakt med sociala, men då var det inte med någon som inte har någon erfarenhet, livserfarenhet av vår situation, som jag

snacka med utan det var en medelåldersinvandrargubbe från (ort) och han var

störtskön. Han snackade på samma sätt som mig, hade växt upp med samma

ungdomssubkultur som jag levde i då. Och då vart det ju plötsligt hur enkelt som

helst att förstå, med hans sätt att hjälpa mig, även om han var tvungen att följa

socialas ramar och mallar för hur man ska gå tillväga med saker. ... det handlar

om hur de kan ge bemötande och den där tillitsfrågan.”

.

(Victor, fokusgrupp)"

# data[].attributes.body
"Vissa unga uppger att de blivit påtvingade stöd som de inte velat ha:

”När jag gick ut högstadiet var jag väldigt skör. Jag hade blivit ’tvingad’

att gå till kuratorer som mer eller mindre var helt oförstående och snudd på dumma i huvudet,

hade även tvingats ha känsliga samtal med lärare och så. Så mitt självförtroende var i

botten och min tillit till vuxna i princip noll. Under tiden jag var värst mobbad hade jag

både självskadebeteende och självmordstankar kan tilläggas.”

( Tjej, 16 år)"

# data[].attributes.body
Exempel på dåligt bemötande från BUP.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Melinda, 16, ville inte "vara någon jävla diagnos" - tog sitt liv

När Melinda, 16, fick veta att hon hade Aspergers skickades hon hem från BUP utan stöd.

Två veckor senare tog hon sitt liv.

- Melinda skrev i sin dagbok "Jag vill inte vara någon människa med en jävla diagnos", säger hennes mamma Marianne.

Smärtan och sorgen syns i hennes ögon.

- Det är så tomt här hemma nu. Och tyst, säger Marianne, 44, i villan på Ingarö.

Det var i sjuan som Melinda visade tecken på att inte må bra.

- Jag har ju fyra barn - och detta var mer än bara tonårsproblem.

Melinda vantrivdes i skolan. Hon hade svårt med det sociala spelet. Kunde inte läsa av andra och kände sig "fel".

- Hon upplevde att hon var en pusselbit som inte passade in. En främmande fågel.

I skolan var hon tystlåten - men hemma tog hon plats.

- Hon var aldrig lagom. Det var av eller på, svart eller vitt.

Hade svårt att småprata

Melinda var kärleksfull och hon älskade att krama sin mamma. Men hon kommunicerade helst via sms. Marianne berättar att det var svårt att småprata med Melinda.

- Ibland - om hon mådde bra - kunde man småprata lite.

Melinda var en mycket begåvad tecknare och i timtal kunde hon sitta på sitt rum och teckna.

I sjuan började Marianne misstänka att Melinda hade Aspergers syndrom. Hon sökte därför hjälp på BUP.

- Men BUP sa bara "Nej, hon har inte Aspergers".

Med åren fick Melinda allt svårare att hantera de ökade sociala kraven. Marianne berättar att Melinda inte tyckte om sig själv. Att hon hatade och föraktade sig själv. Hon skrev i sin dagbok att hon inte förstod hur man skulle vara för att passa in.

Skrev att hon inte ville leva

I april 2012 kom det första ropet på hjälp. På ett papper som fastnat i skrivaren - ämnat för en kompis - skrev Melinda att hon inte längre ville leva. Marianne kontaktade BUP men även denna gång vägrade Melinda att följa med.

- Från BUP fick jag svaret att om Melinda inte själv ville ha hjälp så kunde de inte göra något, säger Marianne.

- Det var väldigt nedslående. Det är frustrerande när man söker akut hjälp för sitt barn, men blir nekad för att Melinda inte själv ville, trots att hon var minderårig. Det är ju ändå jag som förälder som är ansvarig för mitt barn.

Hösten 2012 började Melinda gymnasiet, estetiska programmet bild och form. Hon tycktes trivas. Men i november kom hennes andra rop på hjälp.

Fick kalla handen

I ett brev till sin mamma skrev Melinda att hon ville ta sitt liv. Denna gång följde hon frivilligt med till BUP redan nästa dag. Där bedömdes hon som djupt deprimerad med hög självmordsrisk och blev uppmanad att omgående söka hjälp på BUP:s akutenhet.

Melinda packade en väsa.

- Hon ville bli inlagd.

Men på kliniken möttes hon med kalla handen.

- Av läkaren fick Melinda det hemska svaret "För att bli inlagd på kliniken, måste man ha försökt att ta sitt liv". Det var fruktansvärt att höra. Det var som att säga att hon skulle gå hem och ta livet av sig.

Melinda grät hela vägen hem.

- Hon gav upp. Jag tror att hon kände att allt var på väg att gå åt helvete.

Hon slutade skolan, slutade teckna och låg apatisk hemma på soffan. Hon var less på allt. Marianne vill inte lämna sin dotter ensam, utan arbetade hemifrån.

"Hon lurade oss"

Ett par gånger i veckan fick Melinda stödsamtal på BUP.

I januari tycktes hon piggna till, började skolan på deltid och började teckna igen.

- Allt tydde på att hon mådde bra.

Men Melindas dagbok vittnade om något annat.

- Hon skrev att hon lurade oss allihop.

I januari 2013 fick Melinda slutligen en remiss till utredning om autismspektrumstörning som Marianne hade kämpat för i tre år. Den 19 mars fick Melinda beskedet på BUP att hon hade Aspergers syndrom.

Först fyra veckor senare fick hon tid för återbesök.

- Hon fick beskedet i famnen, sedan fick hon gå hem.

Melinda tog det mycket hårdare än hon visade.

- Jag tror att det var ett nederlag för henne. Att diagnosen var en bekräftelse på att hon var så annorlunda som hon kände sig.

Märkte ingenting

Två veckor senare - torsdagen den 3 april 2013 - tog Melinda sitt liv, 16 år gammal.

Självmordet skedde när föräldrarna var på en kort fjällresa då Melinda ville stanna hemma. De hade rådfrågat BUP innan som gjort bedömningen att hon inte var suicidal.

Sin sista kväll i livet skickade Melinda fyra sms till sin mamma.

- Ingenting tydde på att hon mådde dåligt, ingenting.

Så kommer detta lilla OM - ordet alla föräldrar som förlorat ett barn i självmord brottas med.

- Om jag ändå hade anat hur illa det var. Jag hade gjort ALLT om jag hade vetat. Ingen av oss kunde någonsin föreställa sig att Melinda mådde så dåligt.

"Det var så svart"

I juni 2013 anmälde BUP Ektorp i Nacka självmordet enligt Lex Maria till IVO, Inspektionen för vård och omsorg. Per-Olof Björck, verksamhetschef för BUP sydost i Stockholm, vill inte uttala sig.

BUP konstaterar dock i sin egen händelseanalys att Melinda borde ha erbjudits uppföljning tidigare - inom en vecka efter diagnosen. Hon borde också ha fått ett enskilt samtal med psykologen om sin diagnos innan hennes föräldrar informerades.

Att läsa Melindas dagbok var skrämmande för Marianne.

- Det var så svart. Det var en sida av Melinda som jag absolut inte visste att hon hade. Det var som en annan människa, någon jag inte kände.

Innan hon tog sitt liv skrev Melinda "Förlåt mamma, jag älskar dig".

De fyra sista orden bär Marianne ständigt med sig, som en tatuering på vänster underarm.
Fotnot: Familjen vill inte framträda med efternamn.
Aspergers syndrom

Lindrigare form av autism.

Neuropsykiatrisk funktionsnedsättning som påverkar hjärnans sätt att hantera information.

En av 200 bedöms ha Aspergers, de flesta män.

Symptom: svårigheter med det sociala samspelet, med ömsesidig dialog, med att avläsa signaler och hur andra tänker, med att förmedla känslor, med planering och att organisera tillvaron; konkret tänkande - man tolkar det som sägs bokstavligt; begränsade intressen och beteendemönster; fixeringar i beteendet.

Källor: Vårdguiden, www.1177.se; " Sårbara ungdomar med risk för självmordshandlingar ", Karolinska Institutets folkhälsoakademi 2009.

Nio av tio som dör i självmord är psykiskt sjuka

Nio av tio som tar sitt liv har en diagnosticerad psykisk sjukdom.

Självmordsrisken är högst för biopolär sjukdom och schizofreni.

90-95 procent av dem som begår självmord har en psykisk sjukdom, som depression, bipolär sjukdom, schizofreni, missbruk, beroendesjukdomar, personlighetsstörningar, som IPS (borderline), eller neuropsykiatriska funktionshinder, som asperger och adhd.

- Psykisk sjukdom är starkt förknippad med självmord, säger Jussi Jokinen, suicidforskare vid Karolinska institutet samt psykiater och överläkare.

Störst är självmordsrisken vid bipolär sjukdom, djupa depressioner och schizofreni.

- De här tillstånden är extremt svåra och medför ofta livslångt lidande.

Självmordsrisken är högre för män med psykisk sjukdom än för kvinnor.

Högst är livstidsrisken för män med biopolär sjukdom, knappt åtta procent. Det visar en dansk studie

i Jama Psychiatry 2011. Om man gjort ett tidigare självmordsförsök fördubblas risken.

Högst livstidsrisk - nästan fem procent - har kvinnor med schizofreni.

20-40 procent av dem med schizofreni försöker ta sitt liv.

Överdödligheten i självmord vid schizofreni förkortar livslängden med upp till 15 år.

Hit kan du vända dig

Vårdcentral eller annan läkarmottagning.

Psykiatrisk mottagning.

Personal på skola: lärare, skolsköterska, psykolog, socionom, husmor, skolvärdinna, fritidspersonal.

Ungdomsmottagning.

Självmordsupplysningen: Chatt vardagar kl 19-22. www.mind.se

RFSL: Ring 020-34 13 16 eller skriv till [email protected]

Självmordsupplysningen: Chatt vardagar kl 19-22. www.mind.se

Så kan du hjälpa

Du kan rädda liv genom att räcka ut en hjälpande hand.

Så tveka inte att försöka tala med den som har självmordstankar.

Genom samtal kan du få personen att söka hjälp.
Varningssignaler för självmord och självmordsförsök är bland andra:
Förändringar i beteendet. Var alltid uppmärksam på om någon inte längre är sig lik eller om du oroar dig för personen.

Om personen är lynnig, ledsen, tillbakadragen, talar om hopplöshetskänslor, känner sig hjälplös och värdelös, inte bryr sig om sitt utseende, uttrycker dödstankar - exempelvis genom teckningar, berättelser och sånger - tar avsked av folk i sin omgivning och/eller ger bort ägodelar. En del ägnar sig åt riskfyllt och självdestruktivt beteende.

Ibland kan en självmordsnära person upplevas som ovanligt lugn av sin omgivning. Var uppmärksam på detta då det kan tyda på ett tyst beslut att fullfölja sin självmordsplan.

Källa: NASP

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
aftonbladet: sveriges nyhetskälla och mötesplats

# data[].attributes.attachment_link.description
När Melinda, 16, fick veta att hon hade Aspergers skickades hon hem från BUP utan stöd. Två veckor senare tog hon sitt liv. - Melinda skrev i sin dagbok "Jag vill inte vara någon människa med en jävla diagnos", säger hennes mamma Marianne. Smärtan och sorgen syns i hennes ögon.