# data[].attributes.headline
МОДЕЛЬ ПЛАНЕРА УНІВЕРСАЛЬНОГО ТИПУ Як зробити планер власноруч. Подальший розвиток класу моделей планерів зажадав зростання ефективності динамостарту. Додаткове збільшення висоти зльоту на 2-4 метри (порівняно зі стартами на колишніх моделях) розширює можливості попадання в термік — з кожним набраним метром висоти суттєво зростає вплив сили висхідних потоків. Але, мабуть, ефективність динамостарту ще важливіша у додаткових турах, коли моделі летять «на якість».Через війну зміни правил змагань (час у перших турах 3,5 хвилини, а додаткових — 5, 7, 9 тощо. буд. хвилин) зажадали нового, ще активнішого конструкторського пошуку. Новим вимогам відповідає планер, побудований у 1997 році. Створенню цієї моделі передувала велика теоретична та експериментальна робота. Можна відзначити, що початкові варіанти такого планера виготовляли з 1992 року. Вже офіційні старти показали перспективність подальшої роботи над цією технікою. Цікаво, що за геометричними параметрами вихідна модель лише трохи відрізнялася від описуваної сьогодні.А ось конструкція планера та механізація за минулий час значно змінилися. Нове тверде крило дозволяє підвищити активність старту за рахунок швидкості розгону. Удосконалена механіка забезпечує збільшення висоти зльоту за рахунок подвійного "затискання" стабілізатора, більш стабільний вихід після "прострілу", і хорошу заспокійливість моделі завдяки другому "віджимання" (вона спрацьовує через 18-22 секунди)

# data[].attributes.subject
МОДЕЛЬ ПЛАНЕРА УНІВЕРСАЛЬНОГО ТИПУ Як зробити планер власноруч. Подальший розвиток класу моделей планерів зажадав зростання ефективності динамостарту. Додаткове збільшення висоти зльоту на 2-4 метри (порівняно зі стартами на колишніх моделях) розширює можливості попадання в термік — з кожним набраним метром висоти суттєво зростає вплив сили висхідних потоків. Але, мабуть, ефективність динамостарту ще важливіша у додаткових турах, коли моделі летять «на якість».Через війну зміни правил змагань (час у перших турах 3,5 хвилини, а додаткових — 5, 7, 9 тощо. буд. хвилин) зажадали нового, ще активнішого конструкторського пошуку. Новим вимогам відповідає планер, побудований у 1997 році. Створенню цієї моделі передувала велика теоретична та експериментальна робота. Можна відзначити, що початкові варіанти такого планера виготовляли з 1992 року. Вже офіційні старти показали перспективність подальшої роботи над цією технікою. Цікаво, що за геометричними параметрами вихідна модель лише трохи відрізнялася від описуваної сьогодні.А ось конструкція планера та механізація за минулий час значно змінилися. Нове тверде крило дозволяє підвищити активність старту за рахунок швидкості розгону. Удосконалена механіка забезпечує збільшення висоти зльоту за рахунок подвійного "затискання" стабілізатора, більш стабільний вихід після "прострілу", і хорошу заспокійливість моделі завдяки другому "віджимання" (вона спрацьовує через 18-22 секунди)

# data[].attributes.headline
08.11.22         Авіамоделювання    15.45-17.20   тема: Модель вільнолітаючого планера класу F-1-H. Технологія виготовлення моделі.

# data[].attributes.subject
08.11.22         Авіамоделювання    15.45-17.20   тема: Модель вільнолітаючого планера класу F-1-H. Технологія виготовлення моделі.

# data[].attributes.headline
08.11.22  авіамоделювання  14.00-15.35  тема: підбір матеріалів для виготовлення моделі. Варіант отримання моделі в подарунок, спадок, і т.д.Зробити самому - дешево, практично безкоштовно при бажанні, але довше. Залежно від ваших навичок, наявності часу і використовуваних матеріалів піде від місяця до півроку. Якщо зберетеся будувати самі - ознайомтеся з цим матеріалом.Але в будь-якому випадку, постарайтеся відразу подбати про те, де і у кого ви будете консультуватися, тому що, володіючи нульовим початковим досвідом, можна наробити чимало помилок, які ускладнять або навіть унеможливлять польоти вашого крилатого дива.Купити набір? Якщо перспектива самостійного виготовлення моделі вас лякає до втрати свідомості, а грошей на готову не вистачає, спробуйте розглянути проміжний варіант - набір заготовок (Kit). Це і дешевше готової моделі, і зробите ніби як самі. Набір збирати просто - в інструкції, як правило, все ясно показано. Набір ви зберете швидко - про все вже кимось подумати за вас, ваше завдання - слідувати інструкції.Ну а якщо немає навичок, бажання або часу будувати - купуємо модель в магазині або у кого-то з моделістів.   

# data[].attributes.subject
08.11.22  авіамоделювання  14.00-15.35  тема: підбір матеріалів для виготовлення моделі. Варіант отримання моделі в подарунок, спадок, і т.д.Зробити самому - дешево, практично безкоштовно при бажанні, але довше. Залежно від ваших навичок, наявності часу і використовуваних матеріалів піде від місяця до півроку. Якщо зберетеся будувати самі - ознайомтеся з цим матеріалом.Але в будь-якому випадку, постарайтеся відразу подбати про те, де і у кого ви будете консультуватися, тому що, володіючи нульовим початковим досвідом, можна наробити чимало помилок, які ускладнять або навіть унеможливлять польоти вашого крилатого дива.Купити набір? Якщо перспектива самостійного виготовлення моделі вас лякає до втрати свідомості, а грошей на готову не вистачає, спробуйте розглянути проміжний варіант - набір заготовок (Kit). Це і дешевше готової моделі, і зробите ніби як самі. Набір збирати просто - в інструкції, як правило, все ясно показано. Набір ви зберете швидко - про все вже кимось подумати за вас, ваше завдання - слідувати інструкції.Ну а якщо немає навичок, бажання або часу будувати - купуємо модель в магазині або у кого-то з моделістів.   

# data[].attributes.headline
МОДЕЛЬ ПЛАНЕРА УНІВЕРСАЛЬНОГО ТИПУ Як зробити планер власноруч. Подальший розвиток класу моделей планерів зажадав зростання ефективності динамостарту. Додаткове збільшення висоти зльоту на 2-4 метри (порівняно зі стартами на колишніх моделях) розширює можливості попадання в термік — з кожним набраним метром висоти суттєво зростає вплив сили висхідних потоків. Але, мабуть, ефективність динамостарту ще важливіша у додаткових турах, коли моделі летять «на якість».Через війну зміни правил змагань (час у перших турах 3,5 хвилини, а додаткових — 5, 7, 9 тощо. буд. хвилин) зажадали нового, ще активнішого конструкторського пошуку. Новим вимогам відповідає планер, побудований у 1997 році. Створенню цієї моделі передувала велика теоретична та експериментальна робота. Можна відзначити, що початкові варіанти такого планера виготовляли з 1992 року. Вже офіційні старти показали перспективність подальшої роботи над цією технікою. Цікаво, що за геометричними параметрами вихідна модель лише трохи відрізнялася від описуваної сьогодні.А ось конструкція планера та механізація за минулий час значно змінилися. Нове тверде крило дозволяє підвищити активність старту за рахунок швидкості розгону. Удосконалена механіка забезпечує збільшення висоти зльоту за рахунок подвійного "затискання" стабілізатора, більш стабільний вихід після "прострілу", і хорошу заспокійливість моделі завдяки другому "віджимання" (вона спрацьовує через 18-22 секунди)

# data[].attributes.subject
МОДЕЛЬ ПЛАНЕРА УНІВЕРСАЛЬНОГО ТИПУ Як зробити планер власноруч. Подальший розвиток класу моделей планерів зажадав зростання ефективності динамостарту. Додаткове збільшення висоти зльоту на 2-4 метри (порівняно зі стартами на колишніх моделях) розширює можливості попадання в термік — з кожним набраним метром висоти суттєво зростає вплив сили висхідних потоків. Але, мабуть, ефективність динамостарту ще важливіша у додаткових турах, коли моделі летять «на якість».Через війну зміни правил змагань (час у перших турах 3,5 хвилини, а додаткових — 5, 7, 9 тощо. буд. хвилин) зажадали нового, ще активнішого конструкторського пошуку. Новим вимогам відповідає планер, побудований у 1997 році. Створенню цієї моделі передувала велика теоретична та експериментальна робота. Можна відзначити, що початкові варіанти такого планера виготовляли з 1992 року. Вже офіційні старти показали перспективність подальшої роботи над цією технікою. Цікаво, що за геометричними параметрами вихідна модель лише трохи відрізнялася від описуваної сьогодні.А ось конструкція планера та механізація за минулий час значно змінилися. Нове тверде крило дозволяє підвищити активність старту за рахунок швидкості розгону. Удосконалена механіка забезпечує збільшення висоти зльоту за рахунок подвійного "затискання" стабілізатора, більш стабільний вихід після "прострілу", і хорошу заспокійливість моделі завдяки другому "віджимання" (вона спрацьовує через 18-22 секунди)

# data[].attributes.headline
07.11.22         Авіамоделювання    16.35-18.10    тема: Модель вільнолітаючого планера класу F-1-H. Технологія виготовлення моделі.

# data[].attributes.subject
07.11.22         Авіамоделювання    16.35-18.10    тема: Модель вільнолітаючого планера класу F-1-H. Технологія виготовлення моделі.

# data[].attributes.headline
Ось недоліки парашута на дроні:1. Власне надійність парашута далеко не 100%, і завжди є ризик що у мотузково-ганчірковій системі (нехай і продуманої та перевіреної) щось піде не так. Результат – аварія, і що найприкріше, без можливості запобігти чи виправити розвиток подій.Укласти парашут у польових умовах – не зовсім проста справа.2. Ушкодження при посадці неминучі. Швидкість зниження на парашута розраховується на 4-6 м/c (зазвичай більше 5 м/c), що відповідає падінню вашого ніжного та дорогого літачка з висоти понад 1 метр. Тобто. відпустіть літак плашмя на землю/дорогу/камені, і це буде відповідати штатному парашутному приземленню. Крила-фюзеляж мнуться і ламаються в середньому більше, ніж при керованій посадці на фюзеляж.     

# data[].attributes.subject
Ось недоліки парашута на дроні:1. Власне надійність парашута далеко не 100%, і завжди є ризик що у мотузково-ганчірковій системі (нехай і продуманої та перевіреної) щось піде не так. Результат – аварія, і що найприкріше, без можливості запобігти чи виправити розвиток подій.Укласти парашут у польових умовах – не зовсім проста справа.2. Ушкодження при посадці неминучі. Швидкість зниження на парашута розраховується на 4-6 м/c (зазвичай більше 5 м/c), що відповідає падінню вашого ніжного та дорогого літачка з висоти понад 1 метр. Тобто. відпустіть літак плашмя на землю/дорогу/камені, і це буде відповідати штатному парашутному приземленню. Крила-фюзеляж мнуться і ламаються в середньому більше, ніж при керованій посадці на фюзеляж.     

# data[].attributes.headline
Основна мета подібного компонування - позбавити стабілізатор від поломки при посадці з парашутування і збільшити ефективність вертикального оперення без зміни його площі. Після закінчення зовнішньої обробки від кіля відрізається і шарнірно навішується на ньому кермо повороту, вклеюється майданчик - ложе стабілізатора і монтується привід керма, а також проведення управління підйомом кромки горизонтального оперення при переході на парашутування.При роботі над круглою хвостовою балкою фюзеляжу, звитою з міліметрової щільної бальзи та обтягнутою склотканкою товщиною 0,04 мм, слідкуйте за культурою ваги. Легка хвостова частина планера – запорука стійкого польоту навіть у поривчастий вітер. Носова частина вирізається з двох липових деталей і після підготовки внутрішніх об'ємів, що приховують гачок-автомат динамічного старту, годинниковий механізм-таймер і камеру довантажувального баласту, склеюється та обтягується склотканиною товщиною 0,1 мм. Після цього наклеюються фанерні стикувальні нервюри, вставляються штирі і в носінні деталі закріплюється латунний балансувальний вантаж.

# data[].attributes.subject
Основна мета подібного компонування - позбавити стабілізатор від поломки при посадці з парашутування і збільшити ефективність вертикального оперення без зміни його площі. Після закінчення зовнішньої обробки від кіля відрізається і шарнірно навішується на ньому кермо повороту, вклеюється майданчик - ложе стабілізатора і монтується привід керма, а також проведення управління підйомом кромки горизонтального оперення при переході на парашутування.При роботі над круглою хвостовою балкою фюзеляжу, звитою з міліметрової щільної бальзи та обтягнутою склотканкою товщиною 0,04 мм, слідкуйте за культурою ваги. Легка хвостова частина планера – запорука стійкого польоту навіть у поривчастий вітер. Носова частина вирізається з двох липових деталей і після підготовки внутрішніх об'ємів, що приховують гачок-автомат динамічного старту, годинниковий механізм-таймер і камеру довантажувального баласту, склеюється та обтягується склотканиною товщиною 0,1 мм. Після цього наклеюються фанерні стикувальні нервюри, вставляються штирі і в носінні деталі закріплюється латунний балансувальний вантаж.

# data[].attributes.headline
07.11.22   Авіамоделювання    14.00-16.25     Тема: Виготовлення та налаштування системи порятунку авіамоделі.    

# data[].attributes.subject
07.11.22   Авіамоделювання    14.00-16.25     Тема: Виготовлення та налаштування системи порятунку авіамоделі.    

# data[].attributes.body
https://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%9F%D1%96%D0%B4%D1%96%D0%B9%D0%BC%D0%B0%D0%BB%D1%8C%D0%BD%D0%B0_%D1%81%D0%B8%D0%BB%D0%B0

# data[].attributes.headline
ВизначенняЛіта́к (аероплан) — літальний апарат важчий за повітря для польотів в атмосфері за допомогою двигуна і нерухомих крил (крила). Літак здатний переміщатися з високою швидкістю, використовуючи підйомну силу крила. Нерухоме крило відрізняє літак від махольота, а наявність двигуна — від планера.  Не плутати з морськими суднами — плавучими засобами, які використовуються або можуть бути використаними як засоби пересування по воді.Повітряне судно — літальний апарат, що підтримується в атмосфері у результаті його взаємодії з повітрям, відмінної від взаємодії з повітрям, відбитим від земної поверхні. Повітряне судно долає силу тяжіння використовуючи статичний підйом або підйомну силу крила. До повітряних суден не належать літальні апарати та транспортні засоби, які використовують лише екранний ефект або призначені для польотів у космічному просторі, зокрема ракети, екраноплани (але не екранольоти), судна на повітряній подушці.

# data[].attributes.subject
ВизначенняЛіта́к (аероплан) — літальний апарат важчий за повітря для польотів в атмосфері за допомогою двигуна і нерухомих крил (крила). Літак здатний переміщатися з високою швидкістю, використовуючи підйомну силу крила. Нерухоме крило відрізняє літак від махольота, а наявність двигуна — від планера.  Не плутати з морськими суднами — плавучими засобами, які використовуються або можуть бути використаними як засоби пересування по воді.Повітряне судно — літальний апарат, що підтримується в атмосфері у результаті його взаємодії з повітрям, відмінної від взаємодії з повітрям, відбитим від земної поверхні. Повітряне судно долає силу тяжіння використовуючи статичний підйом або підйомну силу крила. До повітряних суден не належать літальні апарати та транспортні засоби, які використовують лише екранний ефект або призначені для польотів у космічному просторі, зокрема ракети, екраноплани (але не екранольоти), судна на повітряній подушці.

# data[].attributes.headline
04.11.22         Авіамоделювання    15.45-17.20    тема: Моделі літаків,важчих за повітря,підйомна сила.

# data[].attributes.subject
04.11.22         Авіамоделювання    15.45-17.20    тема: Моделі літаків,важчих за повітря,підйомна сила.

# data[].attributes.headline
ФОЛЬКСПЛАН  Модель сконструйована американським конструктором любителем, з гвинтом, що тягне, яка складається з наступних вузлів:Вал (1), виготовлений із дюралю трубилонжерон фюзеляжу (2), матеріал з якого виготовлений – соснаобшивка корпусу (3), виготовлена ​​з фанери завтовшки три міліметрилонжерони крил (4)дуга (5)бак (6), який містить тридцять літрів паливашпангоут (7), виготовлений із фанери товщиною тридцять міліметрівавтомобільний двигун (8), потужність якого складає шістдесят кінських силкапот (9), виготовлений зі склопластикуресора (10)технологічні отвори для встановлення крил (11)розкоси крила (12)його стійки (13)його розчалки (14)болт для встановлення підкосу (15)     

# data[].attributes.subject
ФОЛЬКСПЛАН  Модель сконструйована американським конструктором любителем, з гвинтом, що тягне, яка складається з наступних вузлів:Вал (1), виготовлений із дюралю трубилонжерон фюзеляжу (2), матеріал з якого виготовлений – соснаобшивка корпусу (3), виготовлена ​​з фанери завтовшки три міліметрилонжерони крил (4)дуга (5)бак (6), який містить тридцять літрів паливашпангоут (7), виготовлений із фанери товщиною тридцять міліметрівавтомобільний двигун (8), потужність якого складає шістдесят кінських силкапот (9), виготовлений зі склопластикуресора (10)технологічні отвори для встановлення крил (11)розкоси крила (12)його стійки (13)його розчалки (14)болт для встановлення підкосу (15)     

# data[].attributes.headline
04.11.22   Авіамоделювання    14.00-15.35     Тема:Продовження роботи над розробкою конструкції крила, його кріплення, фюзеляжу,хвостового оперення та інших елементів моделі літака.    

# data[].attributes.subject
04.11.22   Авіамоделювання    14.00-15.35     Тема:Продовження роботи над розробкою конструкції крила, його кріплення, фюзеляжу,хвостового оперення та інших елементів моделі літака.    

# data[].attributes.body
https://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%9F%D1%96%D0%B4%D1%96%D0%B9%D0%BC%D0%B0%D0%BB%D1%8C%D0%BD%D0%B0_%D1%81%D0%B8%D0%BB%D0%B0

# data[].attributes.headline
ВизначенняЛіта́к (аероплан) — літальний апарат важчий за повітря для польотів в атмосфері за допомогою двигуна і нерухомих крил (крила). Літак здатний переміщатися з високою швидкістю, використовуючи підйомну силу крила. Нерухоме крило відрізняє літак від махольота, а наявність двигуна — від планера.  Не плутати з морськими суднами — плавучими засобами, які використовуються або можуть бути використаними як засоби пересування по воді.Повітряне судно — літальний апарат, що підтримується в атмосфері у результаті його взаємодії з повітрям, відмінної від взаємодії з повітрям, відбитим від земної поверхні. Повітряне судно долає силу тяжіння використовуючи статичний підйом або підйомну силу крила. До повітряних суден не належать літальні апарати та транспортні засоби, які використовують лише екранний ефект або призначені для польотів у космічному просторі, зокрема ракети, екраноплани (але не екранольоти), судна на повітряній подушці.

# data[].attributes.subject
ВизначенняЛіта́к (аероплан) — літальний апарат важчий за повітря для польотів в атмосфері за допомогою двигуна і нерухомих крил (крила). Літак здатний переміщатися з високою швидкістю, використовуючи підйомну силу крила. Нерухоме крило відрізняє літак від махольота, а наявність двигуна — від планера.  Не плутати з морськими суднами — плавучими засобами, які використовуються або можуть бути використаними як засоби пересування по воді.Повітряне судно — літальний апарат, що підтримується в атмосфері у результаті його взаємодії з повітрям, відмінної від взаємодії з повітрям, відбитим від земної поверхні. Повітряне судно долає силу тяжіння використовуючи статичний підйом або підйомну силу крила. До повітряних суден не належать літальні апарати та транспортні засоби, які використовують лише екранний ефект або призначені для польотів у космічному просторі, зокрема ракети, екраноплани (але не екранольоти), судна на повітряній подушці.

# data[].attributes.headline
03.11.22         Авіамоделювання    16.35-18.10    тема: Моделі літаків,важчих за повітря,підйомна сила.

# data[].attributes.subject
03.11.22         Авіамоделювання    16.35-18.10    тема: Моделі літаків,важчих за повітря,підйомна сила.

# data[].attributes.headline
Крило можна розподілити на три частини: ліву і праву півплощини або консолі і центроплан. Фюзеляж може бути зроблений несним (наприклад, на літаках F-35, Су-27). Півплощини, в свою чергу, можуть містити наплив крила і вінглет. Часто зустрічається вираз «крила», але він помилковий стосовно моноплана, оскільки у моноплана крило одне, і складається воно з двох півплощин. У рідкісних випадках і моноплан може мати 2 крила, наприклад, літак Ту-144 мав додаткове переднє прибиране крило.Дим показує рух повітря, який зумовлений взаємодією крила з повітрям.Підіймальна сила крила створюється за рахунок різниці тисків повітря на нижній та верхній поверхнях. Тиск повітря залежить від розподілу швидкостей повітряних потоків поблизу цих поверхонь.Одним з поширених пояснень принципу дії крила є ударна модель Ньютона: частинки повітря, стикаючись з нижньою поверхнею крила, що стоїть під кутом до потоку, пружно відскакують вниз («скіс потоку»), згідно з третім законом Ньютона, штовхаючи крило вгору. Дана спрощена модель враховує закон збереження імпульсу, але повністю нехтує обтіканням верхній поверхні крила, внаслідок чого вона дає занижену величину піднімальної сили.

# data[].attributes.subject
Крило можна розподілити на три частини: ліву і праву півплощини або консолі і центроплан. Фюзеляж може бути зроблений несним (наприклад, на літаках F-35, Су-27). Півплощини, в свою чергу, можуть містити наплив крила і вінглет. Часто зустрічається вираз «крила», але він помилковий стосовно моноплана, оскільки у моноплана крило одне, і складається воно з двох півплощин. У рідкісних випадках і моноплан може мати 2 крила, наприклад, літак Ту-144 мав додаткове переднє прибиране крило.Дим показує рух повітря, який зумовлений взаємодією крила з повітрям.Підіймальна сила крила створюється за рахунок різниці тисків повітря на нижній та верхній поверхнях. Тиск повітря залежить від розподілу швидкостей повітряних потоків поблизу цих поверхонь.Одним з поширених пояснень принципу дії крила є ударна модель Ньютона: частинки повітря, стикаючись з нижньою поверхнею крила, що стоїть під кутом до потоку, пружно відскакують вниз («скіс потоку»), згідно з третім законом Ньютона, штовхаючи крило вгору. Дана спрощена модель враховує закон збереження імпульсу, але повністю нехтує обтіканням верхній поверхні крила, внаслідок чого вона дає занижену величину піднімальної сили.

# data[].attributes.headline
Крило́ літака́ — тримальна поверхня, несиметрично-обтічний профіль для створення, завдяки набігаючому потоку повітря, аеродинамічної підіймальної сили, перпендикулярної до вектора руху літального апарата, що забезпечує політ літака. Крило бере участь у забезпеченні поперечної стійкості й керованості літака.Різновиди крил літальних апаратів: 1 — пряме, 2 — стрілоподібне, 3 — оберненої стрілоподібності, 4 — дельтоподібне, 5 — змінної стрілоподібності, 6 — косе.Ця стаття містить правописні, лексичні, граматичні, стилістичні або інші мовні помилки, які треба виправити. Ви можете допомогти вдосконалити цю статтю, погодивши її з чинними мовними стандартами. (грудень 2019)У Вікіпедії є статті про інші значення цього терміна: Крило.Крило, окрім основного призначення, може використовуватися також для кріплення двигунів, опор шасі, для розміщення палива, обладнання, озброєння та іншого корисного навантаження. Крило, як тримальна конструкція (несна), повинно мати високу стійкість щодо сприймання навантаження та опору до згинальних зусиль, а також бути легким і з мінімальним аеродинамічним опором, при цьому мати також хороші технологічні та експлуатаційні якості.В аеродинамічній схемі «літаюче крило» крило є єдиним конструктивним елементом літального апарата.

# data[].attributes.subject
Крило́ літака́ — тримальна поверхня, несиметрично-обтічний профіль для створення, завдяки набігаючому потоку повітря, аеродинамічної підіймальної сили, перпендикулярної до вектора руху літального апарата, що забезпечує політ літака. Крило бере участь у забезпеченні поперечної стійкості й керованості літака.Різновиди крил літальних апаратів: 1 — пряме, 2 — стрілоподібне, 3 — оберненої стрілоподібності, 4 — дельтоподібне, 5 — змінної стрілоподібності, 6 — косе.Ця стаття містить правописні, лексичні, граматичні, стилістичні або інші мовні помилки, які треба виправити. Ви можете допомогти вдосконалити цю статтю, погодивши її з чинними мовними стандартами. (грудень 2019)У Вікіпедії є статті про інші значення цього терміна: Крило.Крило, окрім основного призначення, може використовуватися також для кріплення двигунів, опор шасі, для розміщення палива, обладнання, озброєння та іншого корисного навантаження. Крило, як тримальна конструкція (несна), повинно мати високу стійкість щодо сприймання навантаження та опору до згинальних зусиль, а також бути легким і з мінімальним аеродинамічним опором, при цьому мати також хороші технологічні та експлуатаційні якості.В аеродинамічній схемі «літаюче крило» крило є єдиним конструктивним елементом літального апарата.

# data[].attributes.headline
03.11.22   Авіамоделювання    14.00-16.25     Тема:Робота над розробкою конструкції крила,фюзеляжу,хвостового оперення та інших елементів моделі літака.    

# data[].attributes.subject
03.11.22   Авіамоделювання    14.00-16.25     Тема:Робота над розробкою конструкції крила,фюзеляжу,хвостового оперення та інших елементів моделі літака.    

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Як зробити кулю. Повітряна куля своїми руками

Куля - це геометричне тіло. Його опис: - "сукупність точок простору, що знаходяться від центру на відстані не більше заданого. Отримують ж куля обертанням півкола, або кола навколо його діаметра. Але, така наукова схема. Ми ж розглянемо практичну. Будемо виготовляти кулі всіх видів, призначень і розмірів. Тож почнемо.

Виготовлення повітряної кульки

У домашніх умовах простіше виготовити зразки, які робив Майкл Фарадей. Він відомий, так само, як першовідкривач закону електромагнітної індукції. Однак, повітряні кулі вчений придумав раніше, в 1924-му році. Як матеріал англієць використовував каучук в листах.

Два з них накладалися один на одного і склеювалися по периметру. Щоб не відбувалося прилипання між пластами, їх виворіт промазуйте борошном. Природно, з каучуку вирізалися модулі в формі кіл.

У 21-му столітті на питання " як зробити повітряну кулю "Відповідають інакше. Сучасні версії роблять з латексу. Перший варіант створив Неіл Тілотсон. Під рукою у чоловіка виявився рідкий латекс і картон. З останнього винахідник взявся вирізати голову кішки.

Потім, заради забави, вмочив макет в латекс. Той швидко застиг. Тілотсон зняв куля з картону і зрозумів, що моделі Майкла Фараея віджили своє. У заводських умовах болванками служать, звичайно, не картонки. Давайте подивимося сюжет про промислове виробництво.

Пам'ятаєте дитячу мрію полетіти вгору на повітряних кульках? Так ось, вчені підрахували, скільки надутих латексних форм для цього буде потрібно. Перед тим, як зробити повітряну кулю своїми руками, дізнайтеся свою вагу. Тепер, розрахуйте число куль з розрахунку, що один піднімає не більше 10-ти грамів.

Йдеться про стандартні зразки, надутих гелієм. Кулі можуть бути більше і менше. Тому, їх вантажопідйомність краще з'ясувати досвідченим шляхом. Краще перестрахуватися і взяти трохи більше елементів для свого повітряного судна.

Поки хтось злітає на кулях вгору, інші, прикрашають ними наземні об'єкти. майстрам відомо, як зробити цифру з куль, як з куль зробити фігуру і як зробити арку з куль. Останню, наприклад, можна використовувати на церемонії одруження.

Там же можуть стати в нагоді і надувні гірлянди. Як правило, ними прикрашають банкетні зали. Особливо це подобається дітям. Тому, рідкісний День Народження підлітка обходиться без винаходу Неіла Тілотсона. Найбільш популярні квадратні гірлянди. Їх і навчимося робити.

Крім об'ємних, бувають плоскі моделі. Як зробити гірлянду з повітряних кульок, кожен вирішує сам. Можливі, наприклад, варіанти з модулів. В цьому випадку формуються окремі елементи. Нехай це будуть квіточки про чотирьох пелюстках. Між собою вони не зв'язуються, а кріпляться на відстані на волосінь, або атласну стрічку. Якщо оточити серцевини бутонів мішурою, вийде відмінна прикраса для Нового Року.

Деякі гірлянди прикрашають квітами з куль. Вони можуть бути закріплені поверх основної конструкції, або бути її модулями. Але, бутони цінні і самі по собі. Це відмінна альтернатива живим рослинам. Замість оберемки ромашок можна подарувати, наприклад, букет куль. Як зробити квіти з куль дивіться в наступному відео.

Єдиний мінус прикрас з куль - їх недовговічність. Справа навіть не в тому, що елементи виробів можуть лопатися. Підступ полягає в гелії. Якщо кулі наповнені їм, то через кілька днів вони здуваються. При цьому, не потрібні зовнішні пошкодження. Справа в тому, що молекули газу менше відстані між молекулами натягнутого латексу.

Гелій помаленьку просочується в зовнішнє середовище. До речі, врахуйте це, і вирушаючи в політ на повітряних кулях. 11-дюймові втратять летючість через 12-18 годин. Якщо плануєте більш тривалу подорож, краще вибрати кулі більшого калібру, або стандартний літальний апарат. Про його створення і поговоримо.

Виготовлення повітряної кулі

Зробити такий літальний апарат самому клопітно. По-перше, значні масштаби вироби. По-друге, воно складається з різнопланових елементів - самого кулі, кошики, тросів, пальники. По-третє, державні стандарти вимагають виготовлення лише якісних і безпечних агрегатів. На користування кожним з них виходить спеціальний дозвіл. Всі премудрості процесу розповість наступне відео "як зробити повітряну кулю".

Як робити куля зрозуміло. Зрозуміло і те, що краще скористатися промислової версією, замовити виріб професіоналам. Іспанська компанія Zero2Infinity виробляє навіть космічні повітряні кулі. Форма у них звична. Правда, замість кошика прикріплений округлий модуль з ілюмінаторами. У ньому і поміщаються пасажири. Вони відчувають почуття невагомості, милуються краєвидами Землі з відстані в сотні кілометрів.

Виготовлення кулі з ниток

Як зробити куля з ниток? Він формується на основі звичайного повітряної кульки. Його форму, пізніше, повторять обмотані навколо, мотузка, стрічки, пряжа. Зазвичай, нитки наносять вручну. Але, індустрія не стоїть на місці. Пару років тому придумали апарат для більш рівномірного намотування пряжі. Його, як правило, набувають ті, хто розширив своє захоплення до бізнесу. Ми ж покажемо стандартну версію. Отже, - відео "як зробити кулю".

Кулі з ниток використовують не тільки як прикраси, але і знаходять їм практичне застосування. Так, в виріб можна поставити штучні квіти, або висушені рослини. Деякі кулі стають абажурами. Є й ті, що прикрашають Новорічні ялинки.

Виготовлення кулі з паперу

Як зробити куля з паперу своїми руками? варіантів кілька. Шматочками листів, як і нитками, можна обклеїти латексні форми. Можна скласти фігуру-орігамі. Японська техніка дозволяє отримати сферичну форму, не користуючись ножицями, клеєм, лінійкою. Але, ми покажемо як зробити кулю з паперу за допомогою наборів канцелярських листочків різних кольорів, степлера і клею. Отже, приступимо.

При бажанні, можна доопрацювати виріб. Наприклад, замість кольорового паперу можна використовувати газетні, або нотні листи, не змінюючи схеми " як зробити". на фото куля постає і ще в одному варіанті, зі збільшеним числом осередків. Такі іграшки навіть продаються в магазинах.

Ось і розглянуті реальні кулі. А як же на рахунок віртуальних. Вони виручають, наприклад, у комп'ютерній грі "майнкрафт". Тут предмет виступає замість кресала, горя в два рази довше, а після, зникаючи з інвентарю. Як зробити куля в "майнкрафт" цікавляться і щоб, помістити його в роздавальник.

В цьому випадку, виходить запальний снаряд. Прігождается предмет і як зірочки для формування великої кулі. Щоб отримати 3 його модулів, потрібні 1 порох, 1 вугілля і 1 порошок. Порох, як правило, вивалюється з убитих Кріпера. За порошком відправляються в Пекло.

Вугілля ж не є дефіцитом. Так що, для кожного кулі свої. Хтось думає, як зробити дзвіночок з куль поставити його у вазу, а хтось - як вбити за допомогою сфер демонів.

Як зробити маленький повітряна куля зі свічками

wikiHow працює за принципом вікі, а це значить, що багато наших статті написані декількома авторами. При створенні цієї статті над її редагуванням і поліпшенням працювали, в тому числі анонімно, 134 чоловік (а).

Кількість джерел, використаних в цій статті: 10. Ви знайдете їх список внизу сторінки.

Кількість переглядів цієї статті: 23, 833.

Ви коли-небудь хотіли самостійно виготовити іграшковий повітряна куля, щоб поспостерігати за тим, як він граціозно відлітає в нічне небо? Це зовсім не так важко і дорого, як вам може здатися! Дана стаття розповість вам про те, як з поліетиленового пакета, алюмінієвої фольги, пари трубочок для коктейлю і декількох свічок для торта можна зробити мініатюрний повітряна куля, яка дійсно зможе літати.

Паперовий повітряна куля своїми руками. Як зробити куля з паперу - схема своїми руками. Як розправити паперові кулі помпони

Як зробити справжній повітряна куля з пап'є-маше своїми руками так, щоб він міг потім літати? Що потрібно для такої вироби, наскільки складний процес? У реальності більшість виробів подібного плану не вимагають довгого часу і особливих знань.

Завдяки детальному майстер-класу впорається будь-який новачок. Зате готова виріб вразить усіх оточуючих. Можна зробити яскраві різнокольорові кульки, забезпечити їх кошиками або розфарбувати, щоб вийшли веселі бузі. Що завгодно, вас обмежує тільки ваша фантазія.

Покроковий майстер-клас

Щоб зробити кулю з пап'є-маше на надувну кульку будуть потрібні наступні матеріали:

стопка непотрібних газет;

рідкий клейстер;

звичайний гумову кульку;

кілька пензликів.

1. Підготуйте клейстер, розвівши його в який-небудь непотрібної тарі пристойних розмірів.

2. Порвіть газетні листи на смуги 2,5 см шириною кожна.

3. Надійти кульку, дивлячись щоб він не перевищував в розмірах габаритів готової вироби.

4. Акуратно обклейте готовий куля паперовими смужками, попередньо змоченими в клейстер.

5. Важливо: намочивши папір, відразу видаліть всі надлишки рідини, провівши пальцями. Це варто зробити заздалегідь, перед наклеюванням.

6. Приклеюючи смужки, старанно розправляйте кінчиками пальців складки. Зручніше робити це пензликом. Дійте поетапно, тоді іграшкову кульку вийде гарним і гладким.

7. Закінчивши, залиште виріб сохнути. Тепер обережно проколіть кульку всередині газетних смужок і вийміть його через маленьку залишилася дірочку внизу (її треба залишити заздалегідь, ще перед наклеюванням газети).

Якщо куля потрібен білого кольору, просто пофарбуйте висушену заготовку фарбою потрібного кольору.

Як створити шар з паперу своїми руками, майстер-клас

Другий варіант створення кулі - зменшений макет - своїми руками.

Зараз ми розберемо, як зробити своїми руками чудовий куля з різною паперу. Для цього нам буде потрібно три листа різного відтінку, шаблон кола, олівець, гострі ножиці. Виріжемо чотири ідентичних кола
з одного кольору, і також поступите з іншими квітами. У вас повинно в кінці вийти дванадцять кіл одного розміру.

Складемо кола в потрібному нам порядку: два кола одного кольору (наприклад, 2 синіх), потім на них кладемо два кола іншого кольору (наприклад, 2 рожевих), після цього, наприклад, два блакитних, і повторимо в тому ж порядку. Потім зігніть їх навпіл. Можна в серединку скласти нитку, якщо кулька повинен висіти.

Скріпимо середину степлером в різних місцях. Поділимо один півколо на три рівномірні частини. На верхню 1/3 частина гуртка нанесемо по діагоналі клей.

Потім склеим його з сусідньої деталлю. Потім з новим півколом, так само розділимо його на три частини і нанесемо клей вже на нижню 1/3 частина і з'єднаємо з іншим. І таким чином, з усіма напівколами, чергуючи, приклеюючи всі сторони
. Ось так легко вийшов шикарний куля, створений своїми руками, який можна повісити на новорічну ялинку або прикрасити ним свою кімнату.

Глобус або місяць з пап'є-маше

Як зробити куля - планету з пап'є-маше? Хочеться створити щось особливе. Наприклад, планету Земля або Місяць. Тут основний принцип виготовлення кулі залишиться незмінним.

1. Зробити газетний кульку, намагаючись, щоб він вийде по можливості гладким (без складок) і середніх розмірів. Надійти звичайний гумову кульку, потім поетапно обклейте його змоченими в клею смужками газети. Дочекайтеся, поки вони не висохне, після чого сдуйте кулька. Підготовча частина закінчена.

2. Тепер для прикладу вам знадобиться справжній глобус. Він зручніше, ніж плоскі картинки. Щоб земну кулю виглядав максимально правдоподібним, треба перемалювати обриси материків, окремих островів і океанів Землі на готовий паперовий куля. Для цього озбройтеся акриловими фарбами.

3. Чи зручно розфарбовувати газету або стоїть додатково обклеїти кульку зверху білим папером? Можна пофарбувати спочатку білою фарбою і на неї потім наносити контури Землі. Або обклеїти папером А4, нарізавши її також, смужками. Технологія здається складніше, але на практиці справляються все, навіть новачки.

ПОДИВІТЬСЯ: Як зробити орігамі троянду з паперу
Таким чином можна створити будь-яку планету з Сонячної системи і повісити потім їх разом, створивши композицію. Важливо дотримати розміри, пам'ятаючи, що Юпітер великий, Марс маленький, а Земля - ​​середня.

Послідовність дій:

1. З тканини вирізаємо 6 однакових за розміром елементів: максимальна довжина 20см, ширина - 6 см. Нагадують вони пелюстки рослини. На шов залишаємо припуски в 1см.

2. На швейній машинці або вручну зшиваємо по черзі всі складові. Нижній край залишається вільним.

3. Вивертаємо оболонку кулі і наповнюємо синтепоном. Важливо, щоб не було провалів, але туго наповнювати його теж не варто.

4. Вирізаємо з тканини коло по діаметру отвору в підставі кулі. Пришиваємо його по контуру.

5. Щоб облагородити нижній край, обклеюємо її стрічкою або тасьмою.

6. Тонкий дріт вставляємо в мотузку і приклеюємо до кулі по вертикальному шву. Всього таких деталей повинно бути 3-4.

7. На гарячий клей кріпимо наші стійки до внутрішньої сторони кошики. Декоруємо куля всілякими стрічками, намистинами, квітами. Як кошики можна використовувати картонну заготовку, обклеєну тканиною або готову з квіткового магазину.
Повітряні кулі бувають різні: літаючий повітряна куля з кошиком, гумові повітряні кульки, надуті гелієм або звичайним повітрям, вироби у вигляді повітряних куль і т.д. Сьогодні ми розповімо і покажемо вам, як зробити повітряні кулі в покроковому уроці своїми руками.

Повітряна куля з корзиною - майстер-клас

Тут можна вибирати техніку виготовлення.

Варіант № 1. гарний кулька. Якщо потрібно створити саморобку швидко, то подбайте красивий кольоровий кулька невеликих розмірів. Бажано круглий за формою. Сплетіть до нього з щільною нитки або візьміть готову сітку. Дивіться, щоб куля спокійно містився всередині, а краю сітки залишилися вільними. Акуратно подрежьте, якщо необхідно.

створення кошика. Можна вирізати її з звичайного пластикового стакана і обклеїти зовні. Або склеїти з листа картону. Якщо є готова кошик ще краще. Прив'яжіть її, використовуючи вільні кінці ниток до кулі. Готово.

Варіант № 2. Об'ємний повітряну кульку з кошиком з тканини. Відмінний новорічний сюрприз, який зможе зробити і дитина, якщо йому підказувати.

непотрібні газети;

звичайний гумовий кулю;

розведений клейстер;

пензлик;

відрізки різнобарвної тканини (бажано одного виду);

картон;

моток мотузки або тасьма.

Такий повітряна куля з пап'є-маше вийде гарним, великим і його можна підвісити потім до стелі.

1. Виготовлення паперового (газетного) кулі. Дотримуючись описаної вище інструкції надійти куля, потім послідовно обклейте його тонкими газетними смужками, вмочуючи їх у клейстер. Чи не заклеювати простір внизу, навколо хвостика. Залиште дірочку.

2. Поки заготівля сохне, можна зробити кошик. Для цього візьміть картон і покроково склейте кошик невеликих розмірів, орієнтуючись по кулі.

3. Акуратно виконайте 4 маленьких однакових отвори нагорі готової кошика. Дивіться, щоб вони були симетричними.

4. Декупаж кулі. Він висох, тепер сдуйте і приберіть гумову основу (надута кулька). Обклейте його смужками тканини / кольорового паперу (що краще). Зверху акуратно виконайте 2 отвори, розташувавши їх близько. Куля пап'є-маше готовий.

5. Відміряйте 2 шматка мотузки. Берете одну, кінчик просмикуєте крізь одне з тих отворів нагорі кулі, потім витягайте її через друге. Центрир так, щоб вниз звисали два однакових кінця. Прив'яжіть їх, закріплюючи в двох протилежних отворах, що знаходяться в кошику. Також вступите з другої залишилася мотузкою. Прив'яжіть кінці черзі до двох з чотирьох отворів (див. картинку).

6. Вгорі дитячої іграшки можна зробити додатково петельку, через яку його можна буде підвісити потім до стелі.

ПОДИВІТЬСЯ: Новорічні іграшки з паперу

Завершить творчість маленька лялька або чоловічок з "Лего", готовий полетіти.

Квітка з довгих кульок

Кулі для моделювання є основним елементом аеродизайну. Вони міцніше круглих аналогів, що дозволяє робити з них довговічні іграшки, подарунки і прикраси для урочистих подій.

Зверніть увагу! Як матеріал виробники використовують міцний латекс, тому він важче розтягується. Для накачування повітрям використовують ручні насоси і компресори. Надування ШДМ своїми легкими - тривалий і важкий процес.

Квіти з довгих кульок виготовляють за такою схемою:

1. Для роботи буде потрібно зелений ШДМ для стебла, будь-який інший колір для квітки, насос.

2. Куля накачують повітрям за допомогою насоса. Кінці з'єднують між собою.

3. Отримане кільце витягують і скручують, розділяючи навпіл. Отриманий півколо візуально ділять на 3 рівні частини. Заготівлю скручують по лініях, щоб вийшло 6 ковбасок, розділених по парам.

4. Заготівлю беруть в руку так, щоб місця скручування і з'єднання були разом, перекручують між собою. В результаті виходить квітка з 6 пелюстками.

5. Для виготовлення стебла з пелюстками беруть зелений ШДМ і накачують повітрям.

6. У верхній частині відміряють невелику ділянку для серцевини квітки. Отриману ковбаску з'єднують із заготівлею квітки, згинають навпіл і фіксують.

7. Роблять пелюстки на стеблі. Для цього нижню частину зеленої кулі двічі згинають і скупчуються по центру згину.

Альтернативний варіант виготовлення квітів з ШДМ можна подивитися на відео. Автор майстер-класу навчає основам скручування на прикладі створення квітки.

Повітряна куля - Смішарики з пап'є маше

робиться легко. Для створення симпатичного Смішарики потрібно:

Насамперед потрібно виготовити звичайний паперовий кульку, обклеївши газетними смужками. Потім, як він висохне, прикрашати виріб, розфарбувавши його як Смішарики. Спереду намалювати усміхнену мордочку, а відсутні частини як вуха, руки і ноги, прикріпити окремо.

Вирізати їх з аркуша картону або "зліпити", використавши змочену в клею серветку. Деякі беруть пластилін. Паперовий куля досить щільний, тому можна кріпити різноманітні деталі не боячись його руйнування.

Як зробити повітряну кулю з ниток?

1. надуваємо кулька.

2. Готуємо розчин для ниток: беремо 50 мл води і розводимо в ній 3 чайні ложки цукру, додаємо клей ПВА - чим більше, тим краще.

3. І починаємо обмотувати наш кулька нитками по всій площі в хаотичному порядку.

З пеноплекса вирізаємо заготовку такої форми.

Перев'язуємо тонкої стрічкою і робимо бантик.

У трьох місцях за допомогою дроту з'єднуємо куля з склеєних ниток і кошик з пеноплекса. Декоруємо квітами і зеленню.

Наш декоративний повітряна куля з кошиком готовий!

Шиття моє

Взимку цього року Олександр все-таки вирішив зшити власний аеростат. Для роботи знадобився Інтернет, необхідні матеріали, в тому числі спеціальна південнокорейська тканину, яка майже не рветься, і двухігольчатая швейна машинка.

"У нашу еру сучасних технологій будь-яку річ можна створити самому. Як то кажуть, було б бажання. Я зробив креслення, підготував малюнок і приступив до крою ", - згадує він.

Взимку цього року Олександр все-таки вирішив зшити власний аеростат. Фото: АіФ / Дмитро Овчинников

Дитяча творчість саморобка - повітряна куля своїми руками

Ігри - невід'ємна складова для нормального розвитку дитини. Не обов'язково купувати м'ячик або ляльки, адже діти вважають грою навіть спільне проведення часу з батьками. Вони знаходяться якраз в тому віці, коли фантазії і мрії - невід'ємна частина їхнього життя. Спробуйте разом з дитиною зробити якусь саморобку . У цій статті ви дізнаєтеся, як робити пап'є-маше повітряної кулі. Дитина отримає море емоцій і вражень від цього процесу, а потім зможе грати самостійно з готовою виробом.

Для дитячої вироби потрібно:

- повітряна куля; - крем для рук; - коробочка від чаю в пакетиках; - кольоровий папір; - ножиці; - клей ПВА; - газети; - пензлик для клею; - ємність з водою; - гуашеві фарби; - кисть для фарб; - дріт або нитки.

Стадії роботи над виробом повітряна куля:

1. Беремо газету або можна будь-який папір, тільки не товсту. Розриваємо її на шматочки, які потім змочують у ємності з водою. 2. Беремо повітряна куля будь-якого кольору. Надуваємо його і змащуємо кремом для рук.

3. На шар крему викладаємо наші змочені шматочки газети. Робимо це без клею і по всій поверхні кулі так, щоб не було зазорів. Завжди залишайте не обклеєна тільки невелику площу у хвостика кулі. 4. Тепер обмазуємо весь кульку клеєм і викладаємо наступний шар паперу. Так повторюємо цей процес 3 або 4 рази. 5. Даємо кульці висохнути, бажано у джерела тепла. На це приблизно піде два години. 6. Поки йде процес сушіння, займемося виготовленням кошика повітряної кулі. Для цього беремо коробочку від чаю, відрізаємо її кришечку і по всій поверхні обклеюємо кольоровим папером. За бажанням внутрішність коробочки можна теж заклеїти або зафарбувати фарбами.

7. Коли наш куля повністю висохне (всі шари паперу повинні бути щільними), грунтуємо його сумішшю гуаші з клеєм. Нехай дитина вибере сам, якого кольору буде куля. 8. Після цього акуратно проколюємо куля. Зсередини він сам отліпнет від газет. 9. Куля можна прикрасити, як справжній повітряна куля - кольоровими смугами або залишити його однотонним. 10. Тепер криє кошик до кулі.

Таку творчу виріб можна підвісити до люстри або на карниз в дитячій, а якщо тепло і у дворі ростуть дерева, то можна зробити цілий парад повітряних куль різноманітних кольорів і розмірів. Повірте, навіть сусіди не залишаться байдужими.

Рятувальник і аеронавт

Аеронавт Олександр Туріцин в сірій, обшили численними значками уніформі, тільки що повернувся з льотних тренувань. У гаражі біля будинку його зустрічає глухий гавкіт напівсонної собаки, притулилася в будці. "Ось моя майстерня! Саме тут я зшив повітряна куля, який назвав "Баталія" ", - добродушно починає розповідати повітроплавець. За професією Олександр - співробітник МНС, постійно виїжджає на пожежі та дорожньо-транспортні пригоди. В одній з відряджень йому вдалося побувати в місті Великі Луки, столиці повітроплавання Росії. З тих пір небо не відпускає невтомного рятувальника. "Була робота в команді, потім здача нормативів на категорію пілота повітряної кулі. Хочу сказати, що вимоги - як у космонавтів. Потрібно мати залізне здоров'я і психіку. Без цього ніяк!", - пояснює пілот. Уже 14 років він борознить на великому аеростаті простори Росії, бере участь в чемпіонатах. Налітав близько 300 годин. Однак свого повітряної кулі Олександр ніколи не мав. Занадто дороге задоволення.

радянські Ікар. За світовий рекорд підкорювачі стратосфери заплатили життям. Читайте докладніше >>

# data[].attributes.attachment_link.title
Як зробити повітряну кулю

# data[].attributes.attachment_link.description
Куля - це геометричне тіло. Його опис: - "сукупність точок простору, що знаходяться від центру на відстані не більше заданого. Отримують ж куля обертанням півкола, або кола навколо його діаметра. Але, така наукова схема. Ми ж розглянемо практичну. Будемо виготовляти кулі всіх видів, призначень і розмірів. Тож почнемо.

# data[].attributes.headline
01.11.22         Авіамоделювання    15.45-17.20   тема: Матеріали,які використовуються при виготовленні повітряних куль.

# data[].attributes.subject
01.11.22         Авіамоделювання    15.45-17.20   тема: Матеріали,які використовуються при виготовленні повітряних куль.

# data[].attributes.headline
Побудова літаючих моделей і змагання з ними - цікавий технічний видспорту, який широко розповсюджений серед молоді. Спортивні досягненняукраїнської молоді достатньо високі. Росту досконалості і майстерностіавіамоделістів сприяють змагання, які кожного року проводять в нашійкраїні.Кропітка робота з авіаційними моделями допомагає молоді вибратипрофесію, розвиває технічну думку і різноманітні навички.Літаючі моделі будують не тільки в спортивних і аматорських цілях,але й для одержання важливих технічних і наукових даних приаеродинамічних дослідженнях.Моделісту в процесі роботи доводиться самостійно вибиратитехнологічний процес виготовлення тієї чи іншої моделі, підбиратиматеріали, які дозволяють одержати надійну і красиву конструкцію. Томуважливо, щоб він добре розбирався в кресленнях і різноманітних прийомах.Моделювання містить в собі також великий елемент творчого пошуку.Проектування починається з того, що встановлюється ціль проекту івибирається схема моделі. Потім виготовляються ескізи, креслення ірозробляється конструкція в поєднанні з наявними матеріалами і технічнимоснащенням майстерні.В процесі проектування моделі велике значення мають статистичніданні різноманітних моделей, їх креслення, опис, фотографії, малюнки і іншіматеріали що дають уявлення про вже виготовлені моделі чи об’єктимоделювання. Крім того, дуже важливо знати тонкощі технологіївиготовлення. Конструкція моделі повинна бути такою, щоб автор моделімав змогу її побудувати. Якщо моделіст ретельно не продумав припроектуванні весь комплекс різноманітних питань, то в процесі побудовийому доведеться змінювати конструкцію на ходу, що завжди погановідображається на якості створюваної моделі.При виготовленні моделей використовують різні матеріали і требавміти правильно обробляти кожний з них. Для літаючих моделей необхідностворювати найбільш легку конструкцію, одночасно не забуваючи про їїлегкість, міцність і жорсткість.По приведеним у вказівках описах і кресленнях в умовах майстереньшкіл, станцій юних техніків, а також – у домашніх умовах можливовиготовити літаючу модель літака з гумовим мотором. Дані рекомендаціїрозраховані на моделістів, які користуються ручним інструментом, а такожпрацюючих в гуртках і маючих можливість використовувати верстати

# data[].attributes.subject
Побудова літаючих моделей і змагання з ними - цікавий технічний видспорту, який широко розповсюджений серед молоді. Спортивні досягненняукраїнської молоді достатньо високі. Росту досконалості і майстерностіавіамоделістів сприяють змагання, які кожного року проводять в нашійкраїні.Кропітка робота з авіаційними моделями допомагає молоді вибратипрофесію, розвиває технічну думку і різноманітні навички.Літаючі моделі будують не тільки в спортивних і аматорських цілях,але й для одержання важливих технічних і наукових даних приаеродинамічних дослідженнях.Моделісту в процесі роботи доводиться самостійно вибиратитехнологічний процес виготовлення тієї чи іншої моделі, підбиратиматеріали, які дозволяють одержати надійну і красиву конструкцію. Томуважливо, щоб він добре розбирався в кресленнях і різноманітних прийомах.Моделювання містить в собі також великий елемент творчого пошуку.Проектування починається з того, що встановлюється ціль проекту івибирається схема моделі. Потім виготовляються ескізи, креслення ірозробляється конструкція в поєднанні з наявними матеріалами і технічнимоснащенням майстерні.В процесі проектування моделі велике значення мають статистичніданні різноманітних моделей, їх креслення, опис, фотографії, малюнки і іншіматеріали що дають уявлення про вже виготовлені моделі чи об’єктимоделювання. Крім того, дуже важливо знати тонкощі технологіївиготовлення. Конструкція моделі повинна бути такою, щоб автор моделімав змогу її побудувати. Якщо моделіст ретельно не продумав припроектуванні весь комплекс різноманітних питань, то в процесі побудовийому доведеться змінювати конструкцію на ходу, що завжди погановідображається на якості створюваної моделі.При виготовленні моделей використовують різні матеріали і требавміти правильно обробляти кожний з них. Для літаючих моделей необхідностворювати найбільш легку конструкцію, одночасно не забуваючи про їїлегкість, міцність і жорсткість.По приведеним у вказівках описах і кресленнях в умовах майстереньшкіл, станцій юних техніків, а також – у домашніх умовах можливовиготовити літаючу модель літака з гумовим мотором. Дані рекомендаціїрозраховані на моделістів, які користуються ручним інструментом, а такожпрацюючих в гуртках і маючих можливість використовувати верстати

# data[].attributes.body
Креслення моделі в форматі PDF для виготовлення шаблонів:

Завантажуємо креслення. Друкуємо 16 аркушів А4. Підрізаемо одну сторону аркуша модельним ножем по мітках під лінійку, намазуємо смужку ПВА на підрізаний край і склеюємо совміщаючи зображення. Вирізаемо всі деталі так, щоб лінія лишалась на деталі. Шаблони для вирізання деталей з пінопласту готові!. (Червоні деталі виготовляються з фанери 2мм або текстоліту)

# data[].attributes.headline
01.11.22   Авіамоделювання    14.00-15.35     Тема:Виготовлення креслень шаблонів ,та самих шаблонів елементів моделі,необхідних при її побудові.    

# data[].attributes.subject
01.11.22   Авіамоделювання    14.00-15.35     Тема:Виготовлення креслень шаблонів ,та самих шаблонів елементів моделі,необхідних при її побудові.    

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Як зробити кулю. Повітряна куля своїми руками

Куля - це геометричне тіло. Його опис: - "сукупність точок простору, що знаходяться від центру на відстані не більше заданого. Отримують ж куля обертанням півкола, або кола навколо його діаметра. Але, така наукова схема. Ми ж розглянемо практичну. Будемо виготовляти кулі всіх видів, призначень і розмірів. Тож почнемо.

Виготовлення повітряної кульки

У домашніх умовах простіше виготовити зразки, які робив Майкл Фарадей. Він відомий, так само, як першовідкривач закону електромагнітної індукції. Однак, повітряні кулі вчений придумав раніше, в 1924-му році. Як матеріал англієць використовував каучук в листах.

Два з них накладалися один на одного і склеювалися по периметру. Щоб не відбувалося прилипання між пластами, їх виворіт промазуйте борошном. Природно, з каучуку вирізалися модулі в формі кіл.

У 21-му столітті на питання " як зробити повітряну кулю "Відповідають інакше. Сучасні версії роблять з латексу. Перший варіант створив Неіл Тілотсон. Під рукою у чоловіка виявився рідкий латекс і картон. З останнього винахідник взявся вирізати голову кішки.

Потім, заради забави, вмочив макет в латекс. Той швидко застиг. Тілотсон зняв куля з картону і зрозумів, що моделі Майкла Фараея віджили своє. У заводських умовах болванками служать, звичайно, не картонки. Давайте подивимося сюжет про промислове виробництво.

Пам'ятаєте дитячу мрію полетіти вгору на повітряних кульках? Так ось, вчені підрахували, скільки надутих латексних форм для цього буде потрібно. Перед тим, як зробити повітряну кулю своїми руками, дізнайтеся свою вагу. Тепер, розрахуйте число куль з розрахунку, що один піднімає не більше 10-ти грамів.

Йдеться про стандартні зразки, надутих гелієм. Кулі можуть бути більше і менше. Тому, їх вантажопідйомність краще з'ясувати досвідченим шляхом. Краще перестрахуватися і взяти трохи більше елементів для свого повітряного судна.

Поки хтось злітає на кулях вгору, інші, прикрашають ними наземні об'єкти. майстрам відомо, як зробити цифру з куль, як з куль зробити фігуру і як зробити арку з куль. Останню, наприклад, можна використовувати на церемонії одруження.

Там же можуть стати в нагоді і надувні гірлянди. Як правило, ними прикрашають банкетні зали. Особливо це подобається дітям. Тому, рідкісний День Народження підлітка обходиться без винаходу Неіла Тілотсона. Найбільш популярні квадратні гірлянди. Їх і навчимося робити.

Крім об'ємних, бувають плоскі моделі. Як зробити гірлянду з повітряних кульок, кожен вирішує сам. Можливі, наприклад, варіанти з модулів. В цьому випадку формуються окремі елементи. Нехай це будуть квіточки про чотирьох пелюстках. Між собою вони не зв'язуються, а кріпляться на відстані на волосінь, або атласну стрічку. Якщо оточити серцевини бутонів мішурою, вийде відмінна прикраса для Нового Року.

Деякі гірлянди прикрашають квітами з куль. Вони можуть бути закріплені поверх основної конструкції, або бути її модулями. Але, бутони цінні і самі по собі. Це відмінна альтернатива живим рослинам. Замість оберемки ромашок можна подарувати, наприклад, букет куль. Як зробити квіти з куль дивіться в наступному відео.

Єдиний мінус прикрас з куль - їх недовговічність. Справа навіть не в тому, що елементи виробів можуть лопатися. Підступ полягає в гелії. Якщо кулі наповнені їм, то через кілька днів вони здуваються. При цьому, не потрібні зовнішні пошкодження. Справа в тому, що молекули газу менше відстані між молекулами натягнутого латексу.

Гелій помаленьку просочується в зовнішнє середовище. До речі, врахуйте це, і вирушаючи в політ на повітряних кулях. 11-дюймові втратять летючість через 12-18 годин. Якщо плануєте більш тривалу подорож, краще вибрати кулі більшого калібру, або стандартний літальний апарат. Про його створення і поговоримо.

Виготовлення повітряної кулі

Зробити такий літальний апарат самому клопітно. По-перше, значні масштаби вироби. По-друге, воно складається з різнопланових елементів - самого кулі, кошики, тросів, пальники. По-третє, державні стандарти вимагають виготовлення лише якісних і безпечних агрегатів. На користування кожним з них виходить спеціальний дозвіл. Всі премудрості процесу розповість наступне відео "як зробити повітряну кулю".

Як робити куля зрозуміло. Зрозуміло і те, що краще скористатися промислової версією, замовити виріб професіоналам. Іспанська компанія Zero2Infinity виробляє навіть космічні повітряні кулі. Форма у них звична. Правда, замість кошика прикріплений округлий модуль з ілюмінаторами. У ньому і поміщаються пасажири. Вони відчувають почуття невагомості, милуються краєвидами Землі з відстані в сотні кілометрів.

Виготовлення кулі з ниток

Як зробити куля з ниток? Він формується на основі звичайного повітряної кульки. Його форму, пізніше, повторять обмотані навколо, мотузка, стрічки, пряжа. Зазвичай, нитки наносять вручну. Але, індустрія не стоїть на місці. Пару років тому придумали апарат для більш рівномірного намотування пряжі. Його, як правило, набувають ті, хто розширив своє захоплення до бізнесу. Ми ж покажемо стандартну версію. Отже, - відео "як зробити кулю".

Кулі з ниток використовують не тільки як прикраси, але і знаходять їм практичне застосування. Так, в виріб можна поставити штучні квіти, або висушені рослини. Деякі кулі стають абажурами. Є й ті, що прикрашають Новорічні ялинки.

Виготовлення кулі з паперу

Як зробити куля з паперу своїми руками? варіантів кілька. Шматочками листів, як і нитками, можна обклеїти латексні форми. Можна скласти фігуру-орігамі. Японська техніка дозволяє отримати сферичну форму, не користуючись ножицями, клеєм, лінійкою. Але, ми покажемо як зробити кулю з паперу за допомогою наборів канцелярських листочків різних кольорів, степлера і клею. Отже, приступимо.

При бажанні, можна доопрацювати виріб. Наприклад, замість кольорового паперу можна використовувати газетні, або нотні листи, не змінюючи схеми " як зробити". на фото куля постає і ще в одному варіанті, зі збільшеним числом осередків. Такі іграшки навіть продаються в магазинах.

Ось і розглянуті реальні кулі. А як же на рахунок віртуальних. Вони виручають, наприклад, у комп'ютерній грі "майнкрафт". Тут предмет виступає замість кресала, горя в два рази довше, а після, зникаючи з інвентарю. Як зробити куля в "майнкрафт" цікавляться і щоб, помістити його в роздавальник.

В цьому випадку, виходить запальний снаряд. Прігождается предмет і як зірочки для формування великої кулі. Щоб отримати 3 його модулів, потрібні 1 порох, 1 вугілля і 1 порошок. Порох, як правило, вивалюється з убитих Кріпера. За порошком відправляються в Пекло.

Вугілля ж не є дефіцитом. Так що, для кожного кулі свої. Хтось думає, як зробити дзвіночок з куль поставити його у вазу, а хтось - як вбити за допомогою сфер демонів.

Як зробити маленький повітряна куля зі свічками

wikiHow працює за принципом вікі, а це значить, що багато наших статті написані декількома авторами. При створенні цієї статті над її редагуванням і поліпшенням працювали, в тому числі анонімно, 134 чоловік (а).

Кількість джерел, використаних в цій статті: 10. Ви знайдете їх список внизу сторінки.

Кількість переглядів цієї статті: 23, 833.

Ви коли-небудь хотіли самостійно виготовити іграшковий повітряна куля, щоб поспостерігати за тим, як він граціозно відлітає в нічне небо? Це зовсім не так важко і дорого, як вам може здатися! Дана стаття розповість вам про те, як з поліетиленового пакета, алюмінієвої фольги, пари трубочок для коктейлю і декількох свічок для торта можна зробити мініатюрний повітряна куля, яка дійсно зможе літати.

Паперовий повітряна куля своїми руками. Як зробити куля з паперу - схема своїми руками. Як розправити паперові кулі помпони

Як зробити справжній повітряна куля з пап'є-маше своїми руками так, щоб він міг потім літати? Що потрібно для такої вироби, наскільки складний процес? У реальності більшість виробів подібного плану не вимагають довгого часу і особливих знань.

Завдяки детальному майстер-класу впорається будь-який новачок. Зате готова виріб вразить усіх оточуючих. Можна зробити яскраві різнокольорові кульки, забезпечити їх кошиками або розфарбувати, щоб вийшли веселі бузі. Що завгодно, вас обмежує тільки ваша фантазія.

Покроковий майстер-клас

Щоб зробити кулю з пап'є-маше на надувну кульку будуть потрібні наступні матеріали:

стопка непотрібних газет;

рідкий клейстер;

звичайний гумову кульку;

кілька пензликів.

1. Підготуйте клейстер, розвівши його в який-небудь непотрібної тарі пристойних розмірів.

2. Порвіть газетні листи на смуги 2,5 см шириною кожна.

3. Надійти кульку, дивлячись щоб він не перевищував в розмірах габаритів готової вироби.

4. Акуратно обклейте готовий куля паперовими смужками, попередньо змоченими в клейстер.

5. Важливо: намочивши папір, відразу видаліть всі надлишки рідини, провівши пальцями. Це варто зробити заздалегідь, перед наклеюванням.

6. Приклеюючи смужки, старанно розправляйте кінчиками пальців складки. Зручніше робити це пензликом. Дійте поетапно, тоді іграшкову кульку вийде гарним і гладким.

7. Закінчивши, залиште виріб сохнути. Тепер обережно проколіть кульку всередині газетних смужок і вийміть його через маленьку залишилася дірочку внизу (її треба залишити заздалегідь, ще перед наклеюванням газети).

Якщо куля потрібен білого кольору, просто пофарбуйте висушену заготовку фарбою потрібного кольору.

Як створити шар з паперу своїми руками, майстер-клас

Другий варіант створення кулі - зменшений макет - своїми руками.

Зараз ми розберемо, як зробити своїми руками чудовий куля з різною паперу. Для цього нам буде потрібно три листа різного відтінку, шаблон кола, олівець, гострі ножиці. Виріжемо чотири ідентичних кола
з одного кольору, і також поступите з іншими квітами. У вас повинно в кінці вийти дванадцять кіл одного розміру.

Складемо кола в потрібному нам порядку: два кола одного кольору (наприклад, 2 синіх), потім на них кладемо два кола іншого кольору (наприклад, 2 рожевих), після цього, наприклад, два блакитних, і повторимо в тому ж порядку. Потім зігніть їх навпіл. Можна в серединку скласти нитку, якщо кулька повинен висіти.

Скріпимо середину степлером в різних місцях. Поділимо один півколо на три рівномірні частини. На верхню 1/3 частина гуртка нанесемо по діагоналі клей.

Потім склеим його з сусідньої деталлю. Потім з новим півколом, так само розділимо його на три частини і нанесемо клей вже на нижню 1/3 частина і з'єднаємо з іншим. І таким чином, з усіма напівколами, чергуючи, приклеюючи всі сторони
. Ось так легко вийшов шикарний куля, створений своїми руками, який можна повісити на новорічну ялинку або прикрасити ним свою кімнату.

Глобус або місяць з пап'є-маше

Як зробити куля - планету з пап'є-маше? Хочеться створити щось особливе. Наприклад, планету Земля або Місяць. Тут основний принцип виготовлення кулі залишиться незмінним.

1. Зробити газетний кульку, намагаючись, щоб він вийде по можливості гладким (без складок) і середніх розмірів. Надійти звичайний гумову кульку, потім поетапно обклейте його змоченими в клею смужками газети. Дочекайтеся, поки вони не висохне, після чого сдуйте кулька. Підготовча частина закінчена.

2. Тепер для прикладу вам знадобиться справжній глобус. Він зручніше, ніж плоскі картинки. Щоб земну кулю виглядав максимально правдоподібним, треба перемалювати обриси материків, окремих островів і океанів Землі на готовий паперовий куля. Для цього озбройтеся акриловими фарбами.

3. Чи зручно розфарбовувати газету або стоїть додатково обклеїти кульку зверху білим папером? Можна пофарбувати спочатку білою фарбою і на неї потім наносити контури Землі. Або обклеїти папером А4, нарізавши її також, смужками. Технологія здається складніше, але на практиці справляються все, навіть новачки.

ПОДИВІТЬСЯ: Як зробити орігамі троянду з паперу
Таким чином можна створити будь-яку планету з Сонячної системи і повісити потім їх разом, створивши композицію. Важливо дотримати розміри, пам'ятаючи, що Юпітер великий, Марс маленький, а Земля - ​​середня.

Послідовність дій:

1. З тканини вирізаємо 6 однакових за розміром елементів: максимальна довжина 20см, ширина - 6 см. Нагадують вони пелюстки рослини. На шов залишаємо припуски в 1см.

2. На швейній машинці або вручну зшиваємо по черзі всі складові. Нижній край залишається вільним.

3. Вивертаємо оболонку кулі і наповнюємо синтепоном. Важливо, щоб не було провалів, але туго наповнювати його теж не варто.

4. Вирізаємо з тканини коло по діаметру отвору в підставі кулі. Пришиваємо його по контуру.

5. Щоб облагородити нижній край, обклеюємо її стрічкою або тасьмою.

6. Тонкий дріт вставляємо в мотузку і приклеюємо до кулі по вертикальному шву. Всього таких деталей повинно бути 3-4.

7. На гарячий клей кріпимо наші стійки до внутрішньої сторони кошики. Декоруємо куля всілякими стрічками, намистинами, квітами. Як кошики можна використовувати картонну заготовку, обклеєну тканиною або готову з квіткового магазину.
Повітряні кулі бувають різні: літаючий повітряна куля з кошиком, гумові повітряні кульки, надуті гелієм або звичайним повітрям, вироби у вигляді повітряних куль і т.д. Сьогодні ми розповімо і покажемо вам, як зробити повітряні кулі в покроковому уроці своїми руками.

Повітряна куля з корзиною - майстер-клас

Тут можна вибирати техніку виготовлення.

Варіант № 1. гарний кулька. Якщо потрібно створити саморобку швидко, то подбайте красивий кольоровий кулька невеликих розмірів. Бажано круглий за формою. Сплетіть до нього з щільною нитки або візьміть готову сітку. Дивіться, щоб куля спокійно містився всередині, а краю сітки залишилися вільними. Акуратно подрежьте, якщо необхідно.

створення кошика. Можна вирізати її з звичайного пластикового стакана і обклеїти зовні. Або склеїти з листа картону. Якщо є готова кошик ще краще. Прив'яжіть її, використовуючи вільні кінці ниток до кулі. Готово.

Варіант № 2. Об'ємний повітряну кульку з кошиком з тканини. Відмінний новорічний сюрприз, який зможе зробити і дитина, якщо йому підказувати.

непотрібні газети;

звичайний гумовий кулю;

розведений клейстер;

пензлик;

відрізки різнобарвної тканини (бажано одного виду);

картон;

моток мотузки або тасьма.

Такий повітряна куля з пап'є-маше вийде гарним, великим і його можна підвісити потім до стелі.

1. Виготовлення паперового (газетного) кулі. Дотримуючись описаної вище інструкції надійти куля, потім послідовно обклейте його тонкими газетними смужками, вмочуючи їх у клейстер. Чи не заклеювати простір внизу, навколо хвостика. Залиште дірочку.

2. Поки заготівля сохне, можна зробити кошик. Для цього візьміть картон і покроково склейте кошик невеликих розмірів, орієнтуючись по кулі.

3. Акуратно виконайте 4 маленьких однакових отвори нагорі готової кошика. Дивіться, щоб вони були симетричними.

4. Декупаж кулі. Він висох, тепер сдуйте і приберіть гумову основу (надута кулька). Обклейте його смужками тканини / кольорового паперу (що краще). Зверху акуратно виконайте 2 отвори, розташувавши їх близько. Куля пап'є-маше готовий.

5. Відміряйте 2 шматка мотузки. Берете одну, кінчик просмикуєте крізь одне з тих отворів нагорі кулі, потім витягайте її через друге. Центрир так, щоб вниз звисали два однакових кінця. Прив'яжіть їх, закріплюючи в двох протилежних отворах, що знаходяться в кошику. Також вступите з другої залишилася мотузкою. Прив'яжіть кінці черзі до двох з чотирьох отворів (див. картинку).

6. Вгорі дитячої іграшки можна зробити додатково петельку, через яку його можна буде підвісити потім до стелі.

ПОДИВІТЬСЯ: Новорічні іграшки з паперу

Завершить творчість маленька лялька або чоловічок з "Лего", готовий полетіти.

Квітка з довгих кульок

Кулі для моделювання є основним елементом аеродизайну. Вони міцніше круглих аналогів, що дозволяє робити з них довговічні іграшки, подарунки і прикраси для урочистих подій.

Зверніть увагу! Як матеріал виробники використовують міцний латекс, тому він важче розтягується. Для накачування повітрям використовують ручні насоси і компресори. Надування ШДМ своїми легкими - тривалий і важкий процес.

Квіти з довгих кульок виготовляють за такою схемою:

1. Для роботи буде потрібно зелений ШДМ для стебла, будь-який інший колір для квітки, насос.

2. Куля накачують повітрям за допомогою насоса. Кінці з'єднують між собою.

3. Отримане кільце витягують і скручують, розділяючи навпіл. Отриманий півколо візуально ділять на 3 рівні частини. Заготівлю скручують по лініях, щоб вийшло 6 ковбасок, розділених по парам.

4. Заготівлю беруть в руку так, щоб місця скручування і з'єднання були разом, перекручують між собою. В результаті виходить квітка з 6 пелюстками.

5. Для виготовлення стебла з пелюстками беруть зелений ШДМ і накачують повітрям.

6. У верхній частині відміряють невелику ділянку для серцевини квітки. Отриману ковбаску з'єднують із заготівлею квітки, згинають навпіл і фіксують.

7. Роблять пелюстки на стеблі. Для цього нижню частину зеленої кулі двічі згинають і скупчуються по центру згину.

Альтернативний варіант виготовлення квітів з ШДМ можна подивитися на відео. Автор майстер-класу навчає основам скручування на прикладі створення квітки.

Повітряна куля - Смішарики з пап'є маше

робиться легко. Для створення симпатичного Смішарики потрібно:

Насамперед потрібно виготовити звичайний паперовий кульку, обклеївши газетними смужками. Потім, як він висохне, прикрашати виріб, розфарбувавши його як Смішарики. Спереду намалювати усміхнену мордочку, а відсутні частини як вуха, руки і ноги, прикріпити окремо.

Вирізати їх з аркуша картону або "зліпити", використавши змочену в клею серветку. Деякі беруть пластилін. Паперовий куля досить щільний, тому можна кріпити різноманітні деталі не боячись його руйнування.

Як зробити повітряну кулю з ниток?

1. надуваємо кулька.

2. Готуємо розчин для ниток: беремо 50 мл води і розводимо в ній 3 чайні ложки цукру, додаємо клей ПВА - чим більше, тим краще.

3. І починаємо обмотувати наш кулька нитками по всій площі в хаотичному порядку.

З пеноплекса вирізаємо заготовку такої форми.

Перев'язуємо тонкої стрічкою і робимо бантик.

У трьох місцях за допомогою дроту з'єднуємо куля з склеєних ниток і кошик з пеноплекса. Декоруємо квітами і зеленню.

Наш декоративний повітряна куля з кошиком готовий!

Шиття моє

Взимку цього року Олександр все-таки вирішив зшити власний аеростат. Для роботи знадобився Інтернет, необхідні матеріали, в тому числі спеціальна південнокорейська тканину, яка майже не рветься, і двухігольчатая швейна машинка.

"У нашу еру сучасних технологій будь-яку річ можна створити самому. Як то кажуть, було б бажання. Я зробив креслення, підготував малюнок і приступив до крою ", - згадує він.

Взимку цього року Олександр все-таки вирішив зшити власний аеростат. Фото: АіФ / Дмитро Овчинников

Дитяча творчість саморобка - повітряна куля своїми руками

Ігри - невід'ємна складова для нормального розвитку дитини. Не обов'язково купувати м'ячик або ляльки, адже діти вважають грою навіть спільне проведення часу з батьками. Вони знаходяться якраз в тому віці, коли фантазії і мрії - невід'ємна частина їхнього життя. Спробуйте разом з дитиною зробити якусь саморобку . У цій статті ви дізнаєтеся, як робити пап'є-маше повітряної кулі. Дитина отримає море емоцій і вражень від цього процесу, а потім зможе грати самостійно з готовою виробом.

Для дитячої вироби потрібно:

- повітряна куля; - крем для рук; - коробочка від чаю в пакетиках; - кольоровий папір; - ножиці; - клей ПВА; - газети; - пензлик для клею; - ємність з водою; - гуашеві фарби; - кисть для фарб; - дріт або нитки.

Стадії роботи над виробом повітряна куля:

1. Беремо газету або можна будь-який папір, тільки не товсту. Розриваємо її на шматочки, які потім змочують у ємності з водою. 2. Беремо повітряна куля будь-якого кольору. Надуваємо його і змащуємо кремом для рук.

3. На шар крему викладаємо наші змочені шматочки газети. Робимо це без клею і по всій поверхні кулі так, щоб не було зазорів. Завжди залишайте не обклеєна тільки невелику площу у хвостика кулі. 4. Тепер обмазуємо весь кульку клеєм і викладаємо наступний шар паперу. Так повторюємо цей процес 3 або 4 рази. 5. Даємо кульці висохнути, бажано у джерела тепла. На це приблизно піде два години. 6. Поки йде процес сушіння, займемося виготовленням кошика повітряної кулі. Для цього беремо коробочку від чаю, відрізаємо її кришечку і по всій поверхні обклеюємо кольоровим папером. За бажанням внутрішність коробочки можна теж заклеїти або зафарбувати фарбами.

7. Коли наш куля повністю висохне (всі шари паперу повинні бути щільними), грунтуємо його сумішшю гуаші з клеєм. Нехай дитина вибере сам, якого кольору буде куля. 8. Після цього акуратно проколюємо куля. Зсередини він сам отліпнет від газет. 9. Куля можна прикрасити, як справжній повітряна куля - кольоровими смугами або залишити його однотонним. 10. Тепер криє кошик до кулі.

Таку творчу виріб можна підвісити до люстри або на карниз в дитячій, а якщо тепло і у дворі ростуть дерева, то можна зробити цілий парад повітряних куль різноманітних кольорів і розмірів. Повірте, навіть сусіди не залишаться байдужими.

Рятувальник і аеронавт

Аеронавт Олександр Туріцин в сірій, обшили численними значками уніформі, тільки що повернувся з льотних тренувань. У гаражі біля будинку його зустрічає глухий гавкіт напівсонної собаки, притулилася в будці. "Ось моя майстерня! Саме тут я зшив повітряна куля, який назвав "Баталія" ", - добродушно починає розповідати повітроплавець. За професією Олександр - співробітник МНС, постійно виїжджає на пожежі та дорожньо-транспортні пригоди. В одній з відряджень йому вдалося побувати в місті Великі Луки, столиці повітроплавання Росії. З тих пір небо не відпускає невтомного рятувальника. "Була робота в команді, потім здача нормативів на категорію пілота повітряної кулі. Хочу сказати, що вимоги - як у космонавтів. Потрібно мати залізне здоров'я і психіку. Без цього ніяк!", - пояснює пілот. Уже 14 років він борознить на великому аеростаті простори Росії, бере участь в чемпіонатах. Налітав близько 300 годин. Однак свого повітряної кулі Олександр ніколи не мав. Занадто дороге задоволення.

радянські Ікар. За світовий рекорд підкорювачі стратосфери заплатили життям. Читайте докладніше >>

# data[].attributes.attachment_link.title
Як зробити повітряну кулю

# data[].attributes.attachment_link.description
Куля - це геометричне тіло. Його опис: - "сукупність точок простору, що знаходяться від центру на відстані не більше заданого. Отримують ж куля обертанням півкола, або кола навколо його діаметра. Але, така наукова схема. Ми ж розглянемо практичну. Будемо виготовляти кулі всіх видів, призначень і розмірів. Тож почнемо.

# data[].attributes.headline
31.10.22         Авіамоделювання    16.35-18.10    тема: Матеріали,які використовуються при виготовленні повітряних куль.

# data[].attributes.subject
31.10.22         Авіамоделювання    16.35-18.10    тема: Матеріали,які використовуються при виготовленні повітряних куль.

# data[].attributes.attachment_caption
Креслення я скачав там же, у статті Є. Рибкіна і роздрукував аркуші на принтері.Склеювання відбувається дуже просто - на листах є мітки, які достатньо поєдн

# data[].attributes.headline
Креслення моделей копій літаків. Будуємо свій літак! Як побудувати модель літака самомуНапевно, немає такого хлопчика, який не хотів би літати. Літати можна по всякому, наприклад, на саморобній радіокерованій авіамоделі або на параплані.Але, починати можна з простої вільнолітаючої авіамоделі.Виготовити таку просту авіамодель можна зі стельової плитки. Можна наклеїти на деталі моделі паперові роздруківки з видом літака, а можна розфарбувати модель літака самостійно.Як зробити літаючу модель літака своїми руками(клікабельно)Для виготовлення вам знадобиться стельова плитка (беріть без видавленого малюнка) або картон.Найпростіше почати виготовлення літаючої моделі літака з крила. У нього проста форма і легко вирізати. Вирізування здійснюється за допомогою звичайного канцелярського ножа. Ви можете заздалегідь приклеїти роздруковані шаблони на стельову плитку і потім вирізати деталі авіамоделі, що літає, прямо крізь папір.Фюзеляж вирізається так само зі стелі. Вклеювання консолей крила проводиться під кутом в 7-10 градусів, тоді авіамодель у польоті буде самостабілізуватися.Передні накладки на фюзеляж потрібні для того, щоб обтяжити ніс, може знадобитися додати вантажу на ніс авіамоделі для польоту.Подивіться, як правильно налаштувати політ авіамоделі.Як запустити авіамодельПісля того, як авіамодель зібрана, зазвичай ставиться питання – як правильно налаштувати політ авіамоделі.Подивіться на малюнок вище – якщо саморобна модель літака після кидка злітає, необхідно додати вантажу в ніс авіамоделі. Це може бути пластилін або свинцевий вантаж взятий на станції балансування коліс автомобіля.Якщо авіамодель пікірує – навпаки, зменшіть вантаж або додайте його на хвості саморобної моделі літака.Правильно налаштована саморобна авіамодель летить рівно.Запускати вільнолітаючу модель літака найкраще з височини, наприклад, з балкона багатоповерхового будинку. Добре підійде для запуску і крутий схил, головне, щоб вітер на схилі був у гору.

# data[].attributes.subject
Креслення моделей копій літаків. Будуємо свій літак! Як побудувати модель літака самомуНапевно, немає такого хлопчика, який не хотів би літати. Літати можна по всякому, наприклад, на саморобній радіокерованій авіамоделі або на параплані.Але, починати можна з простої вільнолітаючої авіамоделі.Виготовити таку просту авіамодель можна зі стельової плитки. Можна наклеїти на деталі моделі паперові роздруківки з видом літака, а можна розфарбувати модель літака самостійно.Як зробити літаючу модель літака своїми руками(клікабельно)Для виготовлення вам знадобиться стельова плитка (беріть без видавленого малюнка) або картон.Найпростіше почати виготовлення літаючої моделі літака з крила. У нього проста форма і легко вирізати. Вирізування здійснюється за допомогою звичайного канцелярського ножа. Ви можете заздалегідь приклеїти роздруковані шаблони на стельову плитку і потім вирізати деталі авіамоделі, що літає, прямо крізь папір.Фюзеляж вирізається так само зі стелі. Вклеювання консолей крила проводиться під кутом в 7-10 градусів, тоді авіамодель у польоті буде самостабілізуватися.Передні накладки на фюзеляж потрібні для того, щоб обтяжити ніс, може знадобитися додати вантажу на ніс авіамоделі для польоту.Подивіться, як правильно налаштувати політ авіамоделі.Як запустити авіамодельПісля того, як авіамодель зібрана, зазвичай ставиться питання – як правильно налаштувати політ авіамоделі.Подивіться на малюнок вище – якщо саморобна модель літака після кидка злітає, необхідно додати вантажу в ніс авіамоделі. Це може бути пластилін або свинцевий вантаж взятий на станції балансування коліс автомобіля.Якщо авіамодель пікірує – навпаки, зменшіть вантаж або додайте його на хвості саморобної моделі літака.Правильно налаштована саморобна авіамодель летить рівно.Запускати вільнолітаючу модель літака найкраще з височини, наприклад, з балкона багатоповерхового будинку. Добре підійде для запуску і крутий схил, головне, щоб вітер на схилі був у гору.

# data[].attributes.headline
31.10.22   Авіамоделювання    14.00-16.25  Тема: Креслення елементів моделі літака в масштабі, ознайомлення з відповідними компютерними програмами.

# data[].attributes.subject
31.10.22   Авіамоделювання    14.00-16.25  Тема: Креслення елементів моделі літака в масштабі, ознайомлення з відповідними компютерними програмами.

# data[].attributes.headline
Принципи кулі.      За конструкцією повітряна куля є найпростішою з усіх літаючих машин. Повітряна куля — це тканинна оболонка, заповнена газом, який є легшим за повітря[en]. Оскільки уся повітряна куля має меншу густину, ніж довколишнє повітря, вона здіймається разом із кошиком, що прикріплений знизу, і може нести пасажирів і вантаж. Незважаючи на те, що повітряна куля не має ніякої рушійної системи, існує можливість досягти деякого керування напрямком руху, опускаючи чи підіймаючи кулю по висоті для пошуку сприятливого напряму вітру. –Існує три основні різновиди повітряних куль:•аеростат наповнений гарячим повітрям або Монгольф'єр набуває своєї легкості шляхом нагрівання повітря всередині кулі; він є найпоширенішим різновидом.•газовий аеростат або Шарльєр наповнюється газом, що має меншу молекулярну масу, ніж навколишня атмосфера; більшість повітряних куль встановлюють внутрішній тиск газу таким, що дорівнює атмосферному тиску; повітряна куля надлишкового тиску[en] може використовувати підйомний газ із більшим тиском, ніж атмосферний, з метою зменшити або уникнути втрату газу від нагрівання вдень; газові повітряні кулі заповнюють такими газами, як:•водень – широко використовувався раніше, але через високу займистість газу зараз застосовується рідко;•коксовий газ – хоча він дає вдвічі меншу підіймальну силу ніж водень,[1] він широко застосовувався в дев'ятнадцятому і на початку двадцятого століть, оскільки був дешевшим за водень і легкодоступним;•гелій – використовується сьогодні у більшості дирижаблів і пілотованих кулях наповнених газом;•іншими газами, що застосовуються є аміак і метан, але вони мають погану підйомну здатність і інші недоліки пов'язані з безпекою, тому вони ніколи не були широко використовувані.[2]•Розьєр різновид, що застосовує обидва як гарячий так і не гарячий гази для здіймання в окремих відсіках. Цей різновид повітряних куль іноді використовують для польотів на  далекі відстані, наприклад для навколосвітніх подорожей. 

# data[].attributes.subject
Принципи кулі.      За конструкцією повітряна куля є найпростішою з усіх літаючих машин. Повітряна куля — це тканинна оболонка, заповнена газом, який є легшим за повітря[en]. Оскільки уся повітряна куля має меншу густину, ніж довколишнє повітря, вона здіймається разом із кошиком, що прикріплений знизу, і може нести пасажирів і вантаж. Незважаючи на те, що повітряна куля не має ніякої рушійної системи, існує можливість досягти деякого керування напрямком руху, опускаючи чи підіймаючи кулю по висоті для пошуку сприятливого напряму вітру. –Існує три основні різновиди повітряних куль:•аеростат наповнений гарячим повітрям або Монгольф'єр набуває своєї легкості шляхом нагрівання повітря всередині кулі; він є найпоширенішим різновидом.•газовий аеростат або Шарльєр наповнюється газом, що має меншу молекулярну масу, ніж навколишня атмосфера; більшість повітряних куль встановлюють внутрішній тиск газу таким, що дорівнює атмосферному тиску; повітряна куля надлишкового тиску[en] може використовувати підйомний газ із більшим тиском, ніж атмосферний, з метою зменшити або уникнути втрату газу від нагрівання вдень; газові повітряні кулі заповнюють такими газами, як:•водень – широко використовувався раніше, але через високу займистість газу зараз застосовується рідко;•коксовий газ – хоча він дає вдвічі меншу підіймальну силу ніж водень,[1] він широко застосовувався в дев'ятнадцятому і на початку двадцятого століть, оскільки був дешевшим за водень і легкодоступним;•гелій – використовується сьогодні у більшості дирижаблів і пілотованих кулях наповнених газом;•іншими газами, що застосовуються є аміак і метан, але вони мають погану підйомну здатність і інші недоліки пов'язані з безпекою, тому вони ніколи не були широко використовувані.[2]•Розьєр різновид, що застосовує обидва як гарячий так і не гарячий гази для здіймання в окремих відсіках. Цей різновид повітряних куль іноді використовують для польотів на  далекі відстані, наприклад для навколосвітніх подорожей. 

# data[].attributes.body
https://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%9F%D0%BE%D0%B2%D1%96%D1%82%D1%80%D1%8F%D0%BD%D0%B0_%D0%BA%D1%83%D0%BB%D1%8F#%D0%9F%D1%80%D0%B8%D0%BD%D1%86%D0%B8%D0%BF%D0%B8

# data[].attributes.headline
28.10.22         Авіамоделювання    15.45-17.20   тема: Основи польоту повітряної кулі.  Вплив її розмірів та ваги на час польоту.

# data[].attributes.subject
28.10.22         Авіамоделювання    15.45-17.20   тема: Основи польоту повітряної кулі.  Вплив її розмірів та ваги на час польоту.

# data[].attributes.headline
    Основними величинами при розрахунку схематичної моделі літака є розмах  і подовження крила j (рис.2, дод.3).Співвідношення мас (%) основних частин моделей бажано витримувати наступними: фюзеляж – 34 від маси моделі, крило – 20, гвинт – гвинт – небільше 20, гумовий мотор – 20, хвостове оперіння – 6. При мінімальнійвантажопідйомності несучої поверхні (5г/дм2) неважко розрахувати масумоделі. Конструювати модель краще в такій послідовності: вибір схеми,розмаху крила і основних розмірів, розрахунок площ поверхні крила,стабілізатора, кіля, визначення маси по мінімальній вантажопідйомності,розрахунок повітряного гвинта, виготовлення робочого креслення. Розмахкрила схематичної моделі вибирають від 700 до 850 мм.Розрахуємо схематичну модель літака з розмахом крила 800 мм.Подовження крила j = l/b для таких моделей беруть 5 – 8. Приймемо – 7. Тодідовжина хорди крила b= l/j=800/7=114 мм. Приймаємо 110 мм. Вибираємопрямокутну форму крила із заокругленнями на кінцях. Тоді площа крила Sкр. = lb = 800х110 = 88 000 мм2 = 8,8 дм2. З урахуванням заокруглень площабуде близько 8,7 дм2.Sст. = 1/3 S кр. = 2,9 дм2. Розмах стабілізатора з урахуванням j ст. = 3-3,5 приймаємо 290 мм, а ширину одержали 100 мм.Площа кіля Sк. = 1/3Sст.= 1дм2.Діаметр гвинта приймаємо 250 мм. Найбільша ширина лопатістановить 10% від діаметру – 25 мм, а висота заготовки для гвинта – близько8% - 20 мм.

# data[].attributes.subject
    Основними величинами при розрахунку схематичної моделі літака є розмах  і подовження крила j (рис.2, дод.3).Співвідношення мас (%) основних частин моделей бажано витримувати наступними: фюзеляж – 34 від маси моделі, крило – 20, гвинт – гвинт – небільше 20, гумовий мотор – 20, хвостове оперіння – 6. При мінімальнійвантажопідйомності несучої поверхні (5г/дм2) неважко розрахувати масумоделі. Конструювати модель краще в такій послідовності: вибір схеми,розмаху крила і основних розмірів, розрахунок площ поверхні крила,стабілізатора, кіля, визначення маси по мінімальній вантажопідйомності,розрахунок повітряного гвинта, виготовлення робочого креслення. Розмахкрила схематичної моделі вибирають від 700 до 850 мм.Розрахуємо схематичну модель літака з розмахом крила 800 мм.Подовження крила j = l/b для таких моделей беруть 5 – 8. Приймемо – 7. Тодідовжина хорди крила b= l/j=800/7=114 мм. Приймаємо 110 мм. Вибираємопрямокутну форму крила із заокругленнями на кінцях. Тоді площа крила Sкр. = lb = 800х110 = 88 000 мм2 = 8,8 дм2. З урахуванням заокруглень площабуде близько 8,7 дм2.Sст. = 1/3 S кр. = 2,9 дм2. Розмах стабілізатора з урахуванням j ст. = 3-3,5 приймаємо 290 мм, а ширину одержали 100 мм.Площа кіля Sк. = 1/3Sст.= 1дм2.Діаметр гвинта приймаємо 250 мм. Найбільша ширина лопатістановить 10% від діаметру – 25 мм, а висота заготовки для гвинта – близько8% - 20 мм.

# data[].attributes.headline
28.10.22     Авіамоделювання       14.00-15.35   Тема:Підбір ,масштабування та робота з окремими елементами креслень моделі літака.

# data[].attributes.subject
28.10.22     Авіамоделювання       14.00-15.35   Тема:Підбір ,масштабування та робота з окремими елементами креслень моделі літака.

# data[].attributes.headline
Принципи кулі.      За конструкцією повітряна куля є найпростішою з усіх літаючих машин. Повітряна куля — це тканинна оболонка, заповнена газом, який є легшим за повітря[en]. Оскільки уся повітряна куля має меншу густину, ніж довколишнє повітря, вона здіймається разом із кошиком, що прикріплений знизу, і може нести пасажирів і вантаж. Незважаючи на те, що повітряна куля не має ніякої рушійної системи, існує можливість досягти деякого керування напрямком руху, опускаючи чи підіймаючи кулю по висоті для пошуку сприятливого напряму вітру. –Існує три основні різновиди повітряних куль:•аеростат наповнений гарячим повітрям або Монгольф'єр набуває своєї легкості шляхом нагрівання повітря всередині кулі; він є найпоширенішим різновидом.•газовий аеростат або Шарльєр наповнюється газом, що має меншу молекулярну масу, ніж навколишня атмосфера; більшість повітряних куль встановлюють внутрішній тиск газу таким, що дорівнює атмосферному тиску; повітряна куля надлишкового тиску[en] може використовувати підйомний газ із більшим тиском, ніж атмосферний, з метою зменшити або уникнути втрату газу від нагрівання вдень; газові повітряні кулі заповнюють такими газами, як:•водень – широко використовувався раніше, але через високу займистість газу зараз застосовується рідко;•коксовий газ – хоча він дає вдвічі меншу підіймальну силу ніж водень,[1] він широко застосовувався в дев'ятнадцятому і на початку двадцятого століть, оскільки був дешевшим за водень і легкодоступним;•гелій – використовується сьогодні у більшості дирижаблів і пілотованих кулях наповнених газом;•іншими газами, що застосовуються є аміак і метан, але вони мають погану підйомну здатність і інші недоліки пов'язані з безпекою, тому вони ніколи не були широко використовувані.[2]•Розьєр різновид, що застосовує обидва як гарячий так і не гарячий гази для здіймання в окремих відсіках. Цей різновид повітряних куль іноді використовують для польотів на  далекі відстані, наприклад для навколосвітніх подорожей. 

# data[].attributes.subject
Принципи кулі.      За конструкцією повітряна куля є найпростішою з усіх літаючих машин. Повітряна куля — це тканинна оболонка, заповнена газом, який є легшим за повітря[en]. Оскільки уся повітряна куля має меншу густину, ніж довколишнє повітря, вона здіймається разом із кошиком, що прикріплений знизу, і може нести пасажирів і вантаж. Незважаючи на те, що повітряна куля не має ніякої рушійної системи, існує можливість досягти деякого керування напрямком руху, опускаючи чи підіймаючи кулю по висоті для пошуку сприятливого напряму вітру. –Існує три основні різновиди повітряних куль:•аеростат наповнений гарячим повітрям або Монгольф'єр набуває своєї легкості шляхом нагрівання повітря всередині кулі; він є найпоширенішим різновидом.•газовий аеростат або Шарльєр наповнюється газом, що має меншу молекулярну масу, ніж навколишня атмосфера; більшість повітряних куль встановлюють внутрішній тиск газу таким, що дорівнює атмосферному тиску; повітряна куля надлишкового тиску[en] може використовувати підйомний газ із більшим тиском, ніж атмосферний, з метою зменшити або уникнути втрату газу від нагрівання вдень; газові повітряні кулі заповнюють такими газами, як:•водень – широко використовувався раніше, але через високу займистість газу зараз застосовується рідко;•коксовий газ – хоча він дає вдвічі меншу підіймальну силу ніж водень,[1] він широко застосовувався в дев'ятнадцятому і на початку двадцятого століть, оскільки був дешевшим за водень і легкодоступним;•гелій – використовується сьогодні у більшості дирижаблів і пілотованих кулях наповнених газом;•іншими газами, що застосовуються є аміак і метан, але вони мають погану підйомну здатність і інші недоліки пов'язані з безпекою, тому вони ніколи не були широко використовувані.[2]•Розьєр різновид, що застосовує обидва як гарячий так і не гарячий гази для здіймання в окремих відсіках. Цей різновид повітряних куль іноді використовують для польотів на  далекі відстані, наприклад для навколосвітніх подорожей. 

# data[].attributes.body
https://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%9F%D0%BE%D0%B2%D1%96%D1%82%D1%80%D1%8F%D0%BD%D0%B0_%D0%BA%D1%83%D0%BB%D1%8F#%D0%9F%D1%80%D0%B8%D0%BD%D1%86%D0%B8%D0%BF%D0%B8

# data[].attributes.headline
27.10.22         Авіамоделювання    16.35-18.10    тема: Основи польоту повітряної кулі.  Вплив її розмірів та ваги на час польоту.

# data[].attributes.subject
27.10.22         Авіамоделювання    16.35-18.10    тема: Основи польоту повітряної кулі.  Вплив її розмірів та ваги на час польоту.

# data[].attributes.headline
Один з наймасовіших видів модельного спорту - авіамоделізм - виник навіть раніше, ніж були організовані станції молодих техніків. Перші авіамодельні змагання в нашій країні було проведено серпні 1926 р.Всі авіаційні моделі можна розділити на два види - нелітаючі та літаючі. Нелітаючі моделі (масштабні копії літальних апаратів), які потрібні для рекламних вітрин, виставок, навчальних кабінетів, називають тактичними . В музейні х нелітаючих моделях з великою точністю повинні відтворюватися не лише зовнішні форми прототипів, а й їхні внутрішні механізми та пристрої. Робота над такими моделями вимагає від виконавця посидючості, точності, акуратності, вміння помічати дрібниці та скрупульозно їх відтворювати. Траплялися випадки, коли над такою моделлю працювала ціла група виконавців, у якій кожен відповідав за обсяг роботи.Серед літаючих моделей виділено 3 класи: вільнолітаючі, кордові та радіокеровані. Кожен клас розбитий на категорії. Хочеться звернути увагу на змагання «Повітряний бій» (клас кордових моделей). Їхня висока популярність серед модельістів пояснюється простотою та доступністю технології виготовлення «бійцівок» та чудовою видовищністю. Учасники цих змагань повинні мати міцні нерви, швидкість і відточеність реакції, хорошу фізичну підготовку. Варто порівняти наведені два приклади різних видів авіамоделювання. Для будь-кого бажаючого займатися у гуртку можна знайти свій напрямок роботи.Нам є особливим досягненням додаткової освіти тих часів той факт, що авіамодельні гуртки були різновікові. Багато сил та часу віддав найпростішому авіамоделюванню А.М. Єрмаков. Один із авторитетів додаткової освіти В.С. Рожков у своєму методичному посібнику докладно розглядає організаційні питання роботи з молодшими школярами. Автор, докладно викладаючи способи побудови, випробування та проведення змагань найпростіших авіамоделей, рекомендує комплектувати молодші учбові групи зі школярів 3-5 класів. Тут же поетапно викладено послідовність роботи над навчальною моделлю з паперу (с. 32-34). Під час льотних випробувань цієї «дрібниці» юний конструктор відпрацьовує у свого виробу поздовжню, поперечну та колійну стійкість. Це перший крок до справжньої науки – аеродинаміки.

# data[].attributes.subject
Один з наймасовіших видів модельного спорту - авіамоделізм - виник навіть раніше, ніж були організовані станції молодих техніків. Перші авіамодельні змагання в нашій країні було проведено серпні 1926 р.Всі авіаційні моделі можна розділити на два види - нелітаючі та літаючі. Нелітаючі моделі (масштабні копії літальних апаратів), які потрібні для рекламних вітрин, виставок, навчальних кабінетів, називають тактичними . В музейні х нелітаючих моделях з великою точністю повинні відтворюватися не лише зовнішні форми прототипів, а й їхні внутрішні механізми та пристрої. Робота над такими моделями вимагає від виконавця посидючості, точності, акуратності, вміння помічати дрібниці та скрупульозно їх відтворювати. Траплялися випадки, коли над такою моделлю працювала ціла група виконавців, у якій кожен відповідав за обсяг роботи.Серед літаючих моделей виділено 3 класи: вільнолітаючі, кордові та радіокеровані. Кожен клас розбитий на категорії. Хочеться звернути увагу на змагання «Повітряний бій» (клас кордових моделей). Їхня висока популярність серед модельістів пояснюється простотою та доступністю технології виготовлення «бійцівок» та чудовою видовищністю. Учасники цих змагань повинні мати міцні нерви, швидкість і відточеність реакції, хорошу фізичну підготовку. Варто порівняти наведені два приклади різних видів авіамоделювання. Для будь-кого бажаючого займатися у гуртку можна знайти свій напрямок роботи.Нам є особливим досягненням додаткової освіти тих часів той факт, що авіамодельні гуртки були різновікові. Багато сил та часу віддав найпростішому авіамоделюванню А.М. Єрмаков. Один із авторитетів додаткової освіти В.С. Рожков у своєму методичному посібнику докладно розглядає організаційні питання роботи з молодшими школярами. Автор, докладно викладаючи способи побудови, випробування та проведення змагань найпростіших авіамоделей, рекомендує комплектувати молодші учбові групи зі школярів 3-5 класів. Тут же поетапно викладено послідовність роботи над навчальною моделлю з паперу (с. 32-34). Під час льотних випробувань цієї «дрібниці» юний конструктор відпрацьовує у свого виробу поздовжню, поперечну та колійну стійкість. Це перший крок до справжньої науки – аеродинаміки.

# data[].attributes.headline
27.10.22     Авіамоделювання       14.00-16.25   Тема:Робота з довідковою літературою та інтернетом при проектуванні авіамоделі літака.

# data[].attributes.subject
27.10.22     Авіамоделювання       14.00-16.25   Тема:Робота з довідковою літературою та інтернетом при проектуванні авіамоделі літака.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Цікава наука

# data[].attributes.attachment_link.title
Повітроплавання [GetAClass]

# data[].attributes.headline
25.10.22  Авіамоделювання    15.45-17.20  тема:  Історія розвитку повітроплавання,його напрямки.                                          “Повітроплавання” проект з фізики розповість про горизонтальне і вертикальне переміщення в атмосфері планети на легких літальних апаратах. Також інформація про повітроплавання допоможе дізнатися цікаві факти.“Повітроплавання” історія виникненняУ повітрі на всі тіла діє виштовхуюча або архімедова сила. Щоб її знайти, необхідно щільність повітря (ρ пов) помножити на прискорення вільного падіння (g = 9,8 Н / кг) і об’єм тіла (V), яке знаходиться в повітрі. У фізиці дана формула виглядає наступним чином: FA = ρпов* g * V.Якщо отримана сила буде більше діючої на тіло сили тяжіння – тіло злетить. У цьому вся суть повітроплавання.Повітроплавання – це горизонтальне і вертикальне переміщення в атмосфері Землі на літальних апаратах. У повітроплаванні застосовуються аеростати. Вони бувають некеровані, керовані і прив’язні літальні апарати. Некеровані аеростати мають форму кулі, характеризуються вільним польотом. Інша назва – повітряні кулі. Керовані аеростати мають повітряні гвинти, двигун і називаються дирижаблями. Прив’язні апарати з’єднані тросом з землею і не дозволяють здійснювати горизонтальні перельоти. Для того щоб аеростат міг підніматися вгору, його наповнюють газом з щільністю меншою, ніж у повітря (гелій, водень, нагріте повітря).Вперше піднятися в повітря на наповненій димом великій кулі змогли в 1731 році. Але цей політ був невдалим.Тільки через 52 роки була побудована перша повітряна куля у Франції братами Е. і Ж. Монгольф’є. Вона стала застосовуватися для повітроплавання. Її наповнювали гарячим повітрям. Коли брати Монгольф’є переконалися, що їх куля може літати, то в кошик посадили півня, качку і вівцю. По суті, дані тварини і були першими повітроплавцями. Люди в перший 25-хвилинний політ вирушили восени 1783 року. Ними були д’Арланд і Пілат де Розьє.Джерело: https://dovidka.biz.ua/povitroplavannya-istoriya

# data[].attributes.subject
25.10.22  Авіамоделювання    15.45-17.20  тема:  Історія розвитку повітроплавання,його напрямки.                                          “Повітроплавання” проект з фізики розповість про горизонтальне і вертикальне переміщення в атмосфері планети на легких літальних апаратах. Також інформація про повітроплавання допоможе дізнатися цікаві факти.“Повітроплавання” історія виникненняУ повітрі на всі тіла діє виштовхуюча або архімедова сила. Щоб її знайти, необхідно щільність повітря (ρ пов) помножити на прискорення вільного падіння (g = 9,8 Н / кг) і об’єм тіла (V), яке знаходиться в повітрі. У фізиці дана формула виглядає наступним чином: FA = ρпов* g * V.Якщо отримана сила буде більше діючої на тіло сили тяжіння – тіло злетить. У цьому вся суть повітроплавання.Повітроплавання – це горизонтальне і вертикальне переміщення в атмосфері Землі на літальних апаратах. У повітроплаванні застосовуються аеростати. Вони бувають некеровані, керовані і прив’язні літальні апарати. Некеровані аеростати мають форму кулі, характеризуються вільним польотом. Інша назва – повітряні кулі. Керовані аеростати мають повітряні гвинти, двигун і називаються дирижаблями. Прив’язні апарати з’єднані тросом з землею і не дозволяють здійснювати горизонтальні перельоти. Для того щоб аеростат міг підніматися вгору, його наповнюють газом з щільністю меншою, ніж у повітря (гелій, водень, нагріте повітря).Вперше піднятися в повітря на наповненій димом великій кулі змогли в 1731 році. Але цей політ був невдалим.Тільки через 52 роки була побудована перша повітряна куля у Франції братами Е. і Ж. Монгольф’є. Вона стала застосовуватися для повітроплавання. Її наповнювали гарячим повітрям. Коли брати Монгольф’є переконалися, що їх куля може літати, то в кошик посадили півня, качку і вівцю. По суті, дані тварини і були першими повітроплавцями. Люди в перший 25-хвилинний політ вирушили восени 1783 року. Ними були д’Арланд і Пілат де Розьє.Джерело: https://dovidka.biz.ua/povitroplavannya-istoriya

# data[].attributes.headline
25.10.22 Авіамоделювання    14.00-15.35                              тема: Зберігання та обслуговування аккамуляторів різних типів,які використовуються в моделюванні.                                      Правила зберігання акумуляторних батарей в залежності від їх типуПравила зберігання акумуляторних батарей в залежності від їх типу1. Ni-CD нікель-кадмієві акумуляториТакі акумулятори при тривалому зберіганні, відмінно зберігають свою напругу на виході, однак втрачають свою ємність. Щоб не отримати разбраковки, варто зберігати такі пристрої в розрядженому вигляді. Перед застосуванням їх підживлюють і вони стають повністю придатні до використання за призначенням.Щоб батарея чітко увійшла в робочий режим після зберігання і функціонувала з повною віддачею, необхідно виконати 2-3 циклу заряд / розрядних процедур з рівною чисельно номінальної ємності відповідно 1С.2. Ni-MH нікель-метал-гидридні акумуляториНа відміну від попередніх аналогів, ці акумулятори зберігають в повністю зарядженому стані. Причому місце зберігання повинно мати температуру не менше нуля градусів. Важливо при зберіганні пристрою 2 рази в місяць відслідковувати напругу апарату, щоб воно не опускалася нижче позначки 1V. Якщо ж сталося падіння нижче позначки, потрібно тут же виконати підзарядку заново.3. Li-Ion літій-іонні акумуляториНайбільш оптимальними умовами зберігання таких акумуляторів, стають такі критерії, як: заряд від ємності апарату в обсязі 40%, температура повітря в приміщенні повинна бути в діапазоні від 0 до 10 градусів тепла.Для користувальницького зручності, наводимо таблицю зберігання акумуляторів відповідно до температури навколишнього середовища. Від температури і часу зберігання, відбувається втрата заряду пристрою.Таблиця втрати заряду акумулятора при зберіганні при різній температурі навколишнього середовища:Температура, ⁰CЗ 40% зарядом,% за рікЗ 100% зарядом,% за рік02625420401535602540% за три місяці        Порада: перед тим як відправити літій-іонні апарати на зберігання, застосовуйте спеціалізовані зарядні пристрої. Оптимальний заряд можливий в режимі Storage.4. Li-Po літій-полімерні акумуляториДля такого типу пристроїв неприпустимим стає глибокий розряд. Якщо таке станеться, то акумулятор повністю вийде з ладу. Варто притримувати пристрій в 40% заряді від ємності пристрою.На відміну від застарілих моделей акумуляторів радянського зразка, в сучасні моделі виробники внести до складу електроліту додатковий спеціальний консервант. Це т.зв. інгібітор, що дозволяє зберігати пристрої понад два роки. У зв'язку з цим, акумулятори такого типу вимагають особливого способу розконсервації перед первинним використанням. Даний процес, має на увазі під собою виконання 2-3 заряд-розрядних процедур, які власне і руйнують властивості консерванту і пристрій отримує свою покладену номінальну ємність.У разі не проведення такої розконсервації, настає «ефект пам'яті». І в подальшому в процесі експлуатації і наявності великих струмів, починається розкладання консерванту. Цей процес буде супроводжуватися істотним виділенням газів і тепла. У підсумку ви отримаєте роздувся апарат, що втратив все властивості електроліту.5. LiFePo4 літій-залізо-фосфатні акумуляториЦі пристрої не такі вимогливі, як представлені вище. Їх зберігають при повній зарядці і підживлюють кожні 12 місяців. Саморазрядка при кімнатній температурі незначна і складає всього 3-5% за місяць.    

# data[].attributes.subject
25.10.22 Авіамоделювання    14.00-15.35                              тема: Зберігання та обслуговування аккамуляторів різних типів,які використовуються в моделюванні.                                      Правила зберігання акумуляторних батарей в залежності від їх типуПравила зберігання акумуляторних батарей в залежності від їх типу1. Ni-CD нікель-кадмієві акумуляториТакі акумулятори при тривалому зберіганні, відмінно зберігають свою напругу на виході, однак втрачають свою ємність. Щоб не отримати разбраковки, варто зберігати такі пристрої в розрядженому вигляді. Перед застосуванням їх підживлюють і вони стають повністю придатні до використання за призначенням.Щоб батарея чітко увійшла в робочий режим після зберігання і функціонувала з повною віддачею, необхідно виконати 2-3 циклу заряд / розрядних процедур з рівною чисельно номінальної ємності відповідно 1С.2. Ni-MH нікель-метал-гидридні акумуляториНа відміну від попередніх аналогів, ці акумулятори зберігають в повністю зарядженому стані. Причому місце зберігання повинно мати температуру не менше нуля градусів. Важливо при зберіганні пристрою 2 рази в місяць відслідковувати напругу апарату, щоб воно не опускалася нижче позначки 1V. Якщо ж сталося падіння нижче позначки, потрібно тут же виконати підзарядку заново.3. Li-Ion літій-іонні акумуляториНайбільш оптимальними умовами зберігання таких акумуляторів, стають такі критерії, як: заряд від ємності апарату в обсязі 40%, температура повітря в приміщенні повинна бути в діапазоні від 0 до 10 градусів тепла.Для користувальницького зручності, наводимо таблицю зберігання акумуляторів відповідно до температури навколишнього середовища. Від температури і часу зберігання, відбувається втрата заряду пристрою.Таблиця втрати заряду акумулятора при зберіганні при різній температурі навколишнього середовища:Температура, ⁰CЗ 40% зарядом,% за рікЗ 100% зарядом,% за рік02625420401535602540% за три місяці        Порада: перед тим як відправити літій-іонні апарати на зберігання, застосовуйте спеціалізовані зарядні пристрої. Оптимальний заряд можливий в режимі Storage.4. Li-Po літій-полімерні акумуляториДля такого типу пристроїв неприпустимим стає глибокий розряд. Якщо таке станеться, то акумулятор повністю вийде з ладу. Варто притримувати пристрій в 40% заряді від ємності пристрою.На відміну від застарілих моделей акумуляторів радянського зразка, в сучасні моделі виробники внести до складу електроліту додатковий спеціальний консервант. Це т.зв. інгібітор, що дозволяє зберігати пристрої понад два роки. У зв'язку з цим, акумулятори такого типу вимагають особливого способу розконсервації перед первинним використанням. Даний процес, має на увазі під собою виконання 2-3 заряд-розрядних процедур, які власне і руйнують властивості консерванту і пристрій отримує свою покладену номінальну ємність.У разі не проведення такої розконсервації, настає «ефект пам'яті». І в подальшому в процесі експлуатації і наявності великих струмів, починається розкладання консерванту. Цей процес буде супроводжуватися істотним виділенням газів і тепла. У підсумку ви отримаєте роздувся апарат, що втратив все властивості електроліту.5. LiFePo4 літій-залізо-фосфатні акумуляториЦі пристрої не такі вимогливі, як представлені вище. Їх зберігають при повній зарядці і підживлюють кожні 12 місяців. Саморазрядка при кімнатній температурі незначна і складає всього 3-5% за місяць.    

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Цікава наука

# data[].attributes.attachment_link.title
Повітроплавання [GetAClass]

# data[].attributes.headline
24.10.22  Авіамоделювання    16.35-18.10  тема:  Історія розвитку повітроплавання,його напрямки.                                          “Повітроплавання” проект з фізики розповість про горизонтальне і вертикальне переміщення в атмосфері планети на легких літальних апаратах. Також інформація про повітроплавання допоможе дізнатися цікаві факти.“Повітроплавання” історія виникненняУ повітрі на всі тіла діє виштовхуюча або архімедова сила. Щоб її знайти, необхідно щільність повітря (ρ пов) помножити на прискорення вільного падіння (g = 9,8 Н / кг) і об’єм тіла (V), яке знаходиться в повітрі. У фізиці дана формула виглядає наступним чином: FA = ρпов* g * V.Якщо отримана сила буде більше діючої на тіло сили тяжіння – тіло злетить. У цьому вся суть повітроплавання.Повітроплавання – це горизонтальне і вертикальне переміщення в атмосфері Землі на літальних апаратах. У повітроплаванні застосовуються аеростати. Вони бувають некеровані, керовані і прив’язні літальні апарати. Некеровані аеростати мають форму кулі, характеризуються вільним польотом. Інша назва – повітряні кулі. Керовані аеростати мають повітряні гвинти, двигун і називаються дирижаблями. Прив’язні апарати з’єднані тросом з землею і не дозволяють здійснювати горизонтальні перельоти. Для того щоб аеростат міг підніматися вгору, його наповнюють газом з щільністю меншою, ніж у повітря (гелій, водень, нагріте повітря).Вперше піднятися в повітря на наповненій димом великій кулі змогли в 1731 році. Але цей політ був невдалим.Тільки через 52 роки була побудована перша повітряна куля у Франції братами Е. і Ж. Монгольф’є. Вона стала застосовуватися для повітроплавання. Її наповнювали гарячим повітрям. Коли брати Монгольф’є переконалися, що їх куля може літати, то в кошик посадили півня, качку і вівцю. По суті, дані тварини і були першими повітроплавцями. Люди в перший 25-хвилинний політ вирушили восени 1783 року. Ними були д’Арланд і Пілат де Розьє.Джерело: https://dovidka.biz.ua/povitroplavannya-istoriya

# data[].attributes.subject
24.10.22  Авіамоделювання    16.35-18.10  тема:  Історія розвитку повітроплавання,його напрямки.                                          “Повітроплавання” проект з фізики розповість про горизонтальне і вертикальне переміщення в атмосфері планети на легких літальних апаратах. Також інформація про повітроплавання допоможе дізнатися цікаві факти.“Повітроплавання” історія виникненняУ повітрі на всі тіла діє виштовхуюча або архімедова сила. Щоб її знайти, необхідно щільність повітря (ρ пов) помножити на прискорення вільного падіння (g = 9,8 Н / кг) і об’єм тіла (V), яке знаходиться в повітрі. У фізиці дана формула виглядає наступним чином: FA = ρпов* g * V.Якщо отримана сила буде більше діючої на тіло сили тяжіння – тіло злетить. У цьому вся суть повітроплавання.Повітроплавання – це горизонтальне і вертикальне переміщення в атмосфері Землі на літальних апаратах. У повітроплаванні застосовуються аеростати. Вони бувають некеровані, керовані і прив’язні літальні апарати. Некеровані аеростати мають форму кулі, характеризуються вільним польотом. Інша назва – повітряні кулі. Керовані аеростати мають повітряні гвинти, двигун і називаються дирижаблями. Прив’язні апарати з’єднані тросом з землею і не дозволяють здійснювати горизонтальні перельоти. Для того щоб аеростат міг підніматися вгору, його наповнюють газом з щільністю меншою, ніж у повітря (гелій, водень, нагріте повітря).Вперше піднятися в повітря на наповненій димом великій кулі змогли в 1731 році. Але цей політ був невдалим.Тільки через 52 роки була побудована перша повітряна куля у Франції братами Е. і Ж. Монгольф’є. Вона стала застосовуватися для повітроплавання. Її наповнювали гарячим повітрям. Коли брати Монгольф’є переконалися, що їх куля може літати, то в кошик посадили півня, качку і вівцю. По суті, дані тварини і були першими повітроплавцями. Люди в перший 25-хвилинний політ вирушили восени 1783 року. Ними були д’Арланд і Пілат де Розьє.Джерело: https://dovidka.biz.ua/povitroplavannya-istoriya

# data[].attributes.headline
Модельний електродвигун — будь-який електричний двигун, що спричиняє рух моделі (ходовий двигун). Про двигуни, що рухають виконавчі механізми, див. статтю сервомашинка.На моделях знаходять широке вживання колекторні і безколекторні електродвигуни.Колекторні мотори широко застосовуються на авто і судномоделях, де немає настільки жорстких, як в авіамоделізмі вимог до мінімальної маси двигуна.На літаючих моделях широко використовуються безколекторні електродвигуни. Обмотки в такому двигуні нерухомо закріплені на статорі (нерухома частина двигуна), а ротор оснащений постійними магнітами. Комутацію обмоток в них здійснює не механічний колектор, а спеціальний електронний регулятор - драйвер. Така конструкція значно підвищує ККД мотора та дозволяє отримувати високу потужність при значно менших размірах і масі в порівнянні з колекторним мотором. Потужність, крутний момент, максимальні оберти залежать від кількості витків у двигуні і потужності (типові) використаних постійних магнітів. Момент і оберти також залежать від числа магнітних полюсів ротора і статора двигуна.У спортивних класах моделей, призначених для участі в змаганнях, існує не так багато можливостей змінити характеристики двигуна, тем паче що це може бути заборонено правилами.У авіа- і судномоделях режим роботи двигуна налаштовують підбором гвинта з такими параметрами, при яких струм через двигун не перевищує максимальний, вказаний виробником.

# data[].attributes.subject
Модельний електродвигун — будь-який електричний двигун, що спричиняє рух моделі (ходовий двигун). Про двигуни, що рухають виконавчі механізми, див. статтю сервомашинка.На моделях знаходять широке вживання колекторні і безколекторні електродвигуни.Колекторні мотори широко застосовуються на авто і судномоделях, де немає настільки жорстких, як в авіамоделізмі вимог до мінімальної маси двигуна.На літаючих моделях широко використовуються безколекторні електродвигуни. Обмотки в такому двигуні нерухомо закріплені на статорі (нерухома частина двигуна), а ротор оснащений постійними магнітами. Комутацію обмоток в них здійснює не механічний колектор, а спеціальний електронний регулятор - драйвер. Така конструкція значно підвищує ККД мотора та дозволяє отримувати високу потужність при значно менших размірах і масі в порівнянні з колекторним мотором. Потужність, крутний момент, максимальні оберти залежать від кількості витків у двигуні і потужності (типові) використаних постійних магнітів. Момент і оберти також залежать від числа магнітних полюсів ротора і статора двигуна.У спортивних класах моделей, призначених для участі в змаганнях, існує не так багато можливостей змінити характеристики двигуна, тем паче що це може бути заборонено правилами.У авіа- і судномоделях режим роботи двигуна налаштовують підбором гвинта з такими параметрами, при яких струм через двигун не перевищує максимальний, вказаний виробником.

# data[].attributes.headline
24.10.22. Авіамоделювання   14.00-16.25 тема: Електричні безколекторні авіамодельні двигуни,їх підбір та використування на моделях літачків.

# data[].attributes.subject
24.10.22. Авіамоделювання   14.00-16.25 тема: Електричні безколекторні авіамодельні двигуни,їх підбір та використування на моделях літачків.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Сделай сам DIY

# data[].attributes.attachment_link.title
Запуск планера F1A с леера

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Сделай сам DIY

# data[].attributes.attachment_link.title
Запуск планера F1A с леера

# data[].attributes.headline
 Відпрацювання 

# data[].attributes.body
Відпрацювання якості польоту в різних метеорологічних умовах у зазначеному місці на невеликій висоті. Обробка й аналіз отриманих результатів на ПК. Усунення недоліків. Доробка моделі. Доведення режиму роботи двигуна у горизонтальному польоті та при маневруванні. Доведення балансування та системи керування. Підготовка до рекордних спроб. Запуск моделі. Запуск на планування проводиться так: піднявши модель з незаведенном гумомотор на рівень плеча і тримаючи злегка нахиленої носом вниз, штовхають її легким, плавним, тривалим поштовхом. Дуже важливо правильно взяти модель в руку. Модель треба тримати за рейку ззаду крила, причому утримувати тільки середнім, вказівним і великим пальцями (рис. 148). Відвівши руку з моделлю трохи назад так, щоб крила виявилися над плечем, модель штовхають. Добре перед запуском моделі потренуватися в киданні в ціль легкого списи, - це виробляє потрібний навик.

# data[].attributes.headline
                  Знову в полі. Вітер ще більше посилився, але це не зупиняє, хоча думка "а може почекати?" виникає. Знову перевірка та зліт. Тепер інша картина – літак летить, набирає висоту, робить невпевнені повороти, але все це якось дивно: проти вітру ніс задертий – хвіст опущений. На вітрі картина навпаки - ніс опущений, хвіст задертий. Декілька разів, при поворотах був підхоплений поривами. Один раз вивернути не вдалося, і не слабо приклався до землі. З'явилася тріщина під синьою смужкою. Але на цьому експерименти не припиняються - адже треба з'ясувати, що з літаком не так. До з'ясовувався: під час одного з польотів літак раптом зробив дві бочки та "м'яко" сів у калюжу. Підійшли, і відразу все стало ясно - зламалася та сама перемичка, що з'єднує половинки керма висоти.

# data[].attributes.subject
                  Знову в полі. Вітер ще більше посилився, але це не зупиняє, хоча думка "а може почекати?" виникає. Знову перевірка та зліт. Тепер інша картина – літак летить, набирає висоту, робить невпевнені повороти, але все це якось дивно: проти вітру ніс задертий – хвіст опущений. На вітрі картина навпаки - ніс опущений, хвіст задертий. Декілька разів, при поворотах був підхоплений поривами. Один раз вивернути не вдалося, і не слабо приклався до землі. З'явилася тріщина під синьою смужкою. Але на цьому експерименти не припиняються - адже треба з'ясувати, що з літаком не так. До з'ясовувався: під час одного з польотів літак раптом зробив дві бочки та "м'яко" сів у калюжу. Підійшли, і відразу все стало ясно - зламалася та сама перемичка, що з'єднує половинки керма висоти.

# data[].attributes.body
Перевірка, центрування. Для вантажу на ніс приклеюю кілька п'ятирублевих монет. Пускаю з руки без двигуна – політ не далекий, але рівний, з невеликим креном. Наважуюсь на політ із мотором. Перший виліт - грудкою. Літак не хотів летіти - на повному газі плавно опускався в траву. Далося взнаки використання невідомого мотора. Полі того, як літак "сів" поруч із трубою, замаскованою в траві, вирішив не випробовувати долю і поїхав додому переробляти мотоустановку. Добре, що моторам спочатку робив універсальну, тому переробка не зайняла багато часу. Також вирішив поставити Li-Po замість стандартної батареї.

# data[].attributes.headline
21.10.22  Авіамоделювання    15.45-17.20  тема:  Регулювання та запуск моделі літака чи планера в різних погодних умовах.

# data[].attributes.subject
21.10.22  Авіамоделювання    15.45-17.20  тема:  Регулювання та запуск моделі літака чи планера в різних погодних умовах.

# data[].attributes.headline
Системи живлення модельних двигунів. Система живлення двигуна включає: паливний бак, паливопровід, паливний фільтр, паливну помпу і карбюратор. Крім цих елементів, до системи живлення можна віднести також і повітряний фільтр, застосування якого в останні голи стало звичайним не тільки на автомоделях, а й на більшрозмірних авіамоделях, що оснащуються дорогими дво-і чотиритактними двигунами зі збільшеним робочим об'ємом.Паливний бак, залежно від типу моделі, може мати різну форму та конструкцію, і виготовлятися як з металу, так і різних пластичних мас. У найпростішому випадку паливний бак - це посудина необхідного об'єму (зазвичай від 50 до 500 куб. см), до якого входять кілька трубок: заправна, дренажна та трубка подачі палива до двигуна.Пластмасовий паливний бакУ тому випадку, якщо живлення двигуна здійснюється під надлишковим тиском, який може відбиратися з картера двигуна або глушника, в бак вводиться ще одна трубка.Заправна та дренажна трубки повинні виключати витікання палива з бака за будь-якого положення моделі в просторі, а трубка подачі повинна забезпечувати безперебійну подачу палива до двигуна до повного його використання.На авіамоделях трубку подачі всередині бака часто замінюють на гнучкий шланг з невеликим грузиком на вільному кінці, така конструкція гарантує вільне переміщення паркану шланга під власною вагою при будь-яких еволюціях моделі. Усі трубки бензобака повинні мати достатній переріз. Практично у всіх випадках і для будь-яких двигунів досить застосовувати трубки з внутрішнім діаметром 2,0-2,5 мм. 

# data[].attributes.subject
Системи живлення модельних двигунів. Система живлення двигуна включає: паливний бак, паливопровід, паливний фільтр, паливну помпу і карбюратор. Крім цих елементів, до системи живлення можна віднести також і повітряний фільтр, застосування якого в останні голи стало звичайним не тільки на автомоделях, а й на більшрозмірних авіамоделях, що оснащуються дорогими дво-і чотиритактними двигунами зі збільшеним робочим об'ємом.Паливний бак, залежно від типу моделі, може мати різну форму та конструкцію, і виготовлятися як з металу, так і різних пластичних мас. У найпростішому випадку паливний бак - це посудина необхідного об'єму (зазвичай від 50 до 500 куб. см), до якого входять кілька трубок: заправна, дренажна та трубка подачі палива до двигуна.Пластмасовий паливний бакУ тому випадку, якщо живлення двигуна здійснюється під надлишковим тиском, який може відбиратися з картера двигуна або глушника, в бак вводиться ще одна трубка.Заправна та дренажна трубки повинні виключати витікання палива з бака за будь-якого положення моделі в просторі, а трубка подачі повинна забезпечувати безперебійну подачу палива до двигуна до повного його використання.На авіамоделях трубку подачі всередині бака часто замінюють на гнучкий шланг з невеликим грузиком на вільному кінці, така конструкція гарантує вільне переміщення паркану шланга під власною вагою при будь-яких еволюціях моделі. Усі трубки бензобака повинні мати достатній переріз. Практично у всіх випадках і для будь-яких двигунів досить застосовувати трубки з внутрішнім діаметром 2,0-2,5 мм. 

# data[].attributes.headline
21.10.22. Авіамоделювання   14.00-15.35. тема: Поняття паливних систем на авіамоделях,види паливних баків.

# data[].attributes.subject
21.10.22. Авіамоделювання   14.00-15.35. тема: Поняття паливних систем на авіамоделях,види паливних баків.

# data[].attributes.headline
                  Знову в полі. Вітер ще більше посилився, але це не зупиняє, хоча думка "а може почекати?" виникає. Знову перевірка та зліт. Тепер інша картина – літак летить, набирає висоту, робить невпевнені повороти, але все це якось дивно: проти вітру ніс задертий – хвіст опущений. На вітрі картина навпаки - ніс опущений, хвіст задертий. Декілька разів, при поворотах був підхоплений поривами. Один раз вивернути не вдалося, і не слабо приклався до землі. З'явилася тріщина під синьою смужкою. Але на цьому експерименти не припиняються - адже треба з'ясувати, що з літаком не так. До з'ясовувався: під час одного з польотів літак раптом зробив дві бочки та "м'яко" сів у калюжу. Підійшли, і відразу все стало ясно - зламалася та сама перемичка, що з'єднує половинки керма висоти.

# data[].attributes.subject
                  Знову в полі. Вітер ще більше посилився, але це не зупиняє, хоча думка "а може почекати?" виникає. Знову перевірка та зліт. Тепер інша картина – літак летить, набирає висоту, робить невпевнені повороти, але все це якось дивно: проти вітру ніс задертий – хвіст опущений. На вітрі картина навпаки - ніс опущений, хвіст задертий. Декілька разів, при поворотах був підхоплений поривами. Один раз вивернути не вдалося, і не слабо приклався до землі. З'явилася тріщина під синьою смужкою. Але на цьому експерименти не припиняються - адже треба з'ясувати, що з літаком не так. До з'ясовувався: під час одного з польотів літак раптом зробив дві бочки та "м'яко" сів у калюжу. Підійшли, і відразу все стало ясно - зламалася та сама перемичка, що з'єднує половинки керма висоти.

# data[].attributes.body
Перевірка, центрування. Для вантажу на ніс приклеюю кілька п'ятирублевих монет. Пускаю з руки без двигуна – політ не далекий, але рівний, з невеликим креном. Наважуюсь на політ із мотором. Перший виліт - грудкою. Літак не хотів летіти - на повному газі плавно опускався в траву. Далося взнаки використання невідомого мотора. Полі того, як літак "сів" поруч із трубою, замаскованою в траві, вирішив не випробовувати долю і поїхав додому переробляти мотоустановку. Добре, що моторам спочатку робив універсальну, тому переробка не зайняла багато часу. Також вирішив поставити Li-Po замість стандартної батареї.

# data[].attributes.headline
20.10.22  Авіамоделювання    16.35-18.10  тема:  Регулювання та запуск моделі літака чи планера в різних погодних умовах.

# data[].attributes.subject
20.10.22  Авіамоделювання    16.35-18.10  тема:  Регулювання та запуск моделі літака чи планера в різних погодних умовах.

# data[].attributes.headline
Рекомендується додатково профільтрувати перед змішуванням спирт і нитрометан. Можливо, що після тривалого зберігання в них можуть міститися мікрочастинки, які можуть засмітити ваш паливний фільтр і паливний жиклер на двигуні.Паливо для двотактний калильних двигунівСтандартний склад палива містить: 20% масла і 80% метилового спирту.Таке паливо можна використовувати на всіх марках двотактних двигунів. Якщо двигун добре відрегульований і на ньому правильно підібрана компресія, то таке паливо не вимагає додаткових добавок.Для поліпшення запуску двигуна і збільшення обертів можна додати 2-3% нітрометану. Однак це не рекомендується робити в спекотну погоду, така добавка може привести до перегріву двигуна і до збою режиму роботи.Багато моторів спеціально розраховані на паливо, що містить 2-5% нітрометану. Без такої добавки ці мотори будуть важко запускатися і домогтися від них хороших і стабільних обертів буде проблематично. Великої кількості нітрометану вимагають двотактні мотори великого обсягу (15-35 куб. см), приблизно 5-15%.Що стосується змісту масла, то воно повинно бути не менше ніж 20%, в іншому випадку ви можете зіпсувати двигун.Замість касторової олії або разом з ним можна використовувати синтетичні масла, що розчиняються в спирті, для двотактних двигунів. Дуже добре зарекомендувало себе масло «Castrol M», яке випускається для гоночних катерів фірмою «Castrol». При використанні таких масел оптимальна пропорція палива буде така:10% касторової олії10% синтетичного масла80% метилового спиртуЗміст нітрометану при такому складі залежить від типу і марки вашого двигуна.

# data[].attributes.subject
Рекомендується додатково профільтрувати перед змішуванням спирт і нитрометан. Можливо, що після тривалого зберігання в них можуть міститися мікрочастинки, які можуть засмітити ваш паливний фільтр і паливний жиклер на двигуні.Паливо для двотактний калильних двигунівСтандартний склад палива містить: 20% масла і 80% метилового спирту.Таке паливо можна використовувати на всіх марках двотактних двигунів. Якщо двигун добре відрегульований і на ньому правильно підібрана компресія, то таке паливо не вимагає додаткових добавок.Для поліпшення запуску двигуна і збільшення обертів можна додати 2-3% нітрометану. Однак це не рекомендується робити в спекотну погоду, така добавка може привести до перегріву двигуна і до збою режиму роботи.Багато моторів спеціально розраховані на паливо, що містить 2-5% нітрометану. Без такої добавки ці мотори будуть важко запускатися і домогтися від них хороших і стабільних обертів буде проблематично. Великої кількості нітрометану вимагають двотактні мотори великого обсягу (15-35 куб. см), приблизно 5-15%.Що стосується змісту масла, то воно повинно бути не менше ніж 20%, в іншому випадку ви можете зіпсувати двигун.Замість касторової олії або разом з ним можна використовувати синтетичні масла, що розчиняються в спирті, для двотактних двигунів. Дуже добре зарекомендувало себе масло «Castrol M», яке випускається для гоночних катерів фірмою «Castrol». При використанні таких масел оптимальна пропорція палива буде така:10% касторової олії10% синтетичного масла80% метилового спиртуЗміст нітрометану при такому складі залежить від типу і марки вашого двигуна.

# data[].attributes.headline
Найпростіші двигуни працюють у двотактовому циклі. Такі мотори мають найбільше співвідношення потужності до ваги з усіх запальних двигунів. Серед них є двигуни компресійні, які працюють від самозапалення стиснутої в циліндрі паливної суміші. Для цього, до складу пального входить ефір, який є запалюючим компонентом суміші гасу, моторної та рицинової оливи. Двигуни із свічкою розжарювання працюють на суміші метанолу та рицинової або синтетичної оливи. Бензинові двигуни з іскровим запаленням мають більші габарити та вагу, робочий об'єм 20—150 куб. см., їх використовують для великих моделей літаків.

# data[].attributes.subject
Найпростіші двигуни працюють у двотактовому циклі. Такі мотори мають найбільше співвідношення потужності до ваги з усіх запальних двигунів. Серед них є двигуни компресійні, які працюють від самозапалення стиснутої в циліндрі паливної суміші. Для цього, до складу пального входить ефір, який є запалюючим компонентом суміші гасу, моторної та рицинової оливи. Двигуни із свічкою розжарювання працюють на суміші метанолу та рицинової або синтетичної оливи. Бензинові двигуни з іскровим запаленням мають більші габарити та вагу, робочий об'єм 20—150 куб. см., їх використовують для великих моделей літаків.

# data[].attributes.headline
20.10.22  Авіамоделювання    14.00-16.25.   тема: Паливо для авіамодельних двигунів,його склад та вплив на роботу мотора.

# data[].attributes.subject
20.10.22  Авіамоделювання    14.00-16.25.   тема: Паливо для авіамодельних двигунів,його склад та вплив на роботу мотора.

# data[].attributes.attachment_link.title
3.2. Основні частини літака та їх призначення [1], c. 8-10

# data[].attributes.attachment_link.description
Работа по теме: (Т3 укр.)м(Л11-12). Глава: 3.2. Основні частини літака та їх призначення [1], c. 8-10. ВУЗ: НАУ.

# data[].attributes.headline
 Основними частинами літака є: планер, що складається з фюзеляжу, крила і оперення; шасі; силова установка; системи літака (управління, паливна, гідравлічна, пневматична, кондиціонування кабін і т.д.) та інше обладнання. Основні частини літака.Фюзеляж 1 літака служить для кріплення крила і оперення, а також для розміщення екіпажа, обладнання, палива і різних вантажів.Крило 2 літака створює піднімальну силу і забезпечує поперечну стійкість літака, під якою розуміють здатність літака відновлювати без втручання пілота випадково порушену поперечну рівновагу. Для забезпечення поперечної керованості літака на кінцевих частинах нерухомого крила 2 встановлюються дві його рухомі частини - елерони 3, які є органом поперечної керованості і призначені для порушення або відновлення поперечної рівноваги літака по волі пілота. Крило може бути використане для розміщення силової установки, паливних баків, шасі, обладнання і т.д.Оперення літака включає вертикальне і горизонтальне.Вертикальне оперення складається з нерухомої частини – кіля 7 та рухомої частини – керма напрямку 6. Кіль забезпечує шляхову стійкість літака, тобто його здатність самостійно відновлювати випадково порушену шляхову рівновагу. Кермо напрямку – основний орган шляхової керованості та служить для порушення або відновлення шляхової рівноваги літака по волі пілота.Горизонтальне оперення також складається з нерухомої частини - стабілізатора 9 і рухомої частини - керма висоти 8. Стабілізатор забезпечує повздовжню стійкість літака, тобто його здатність самостійно відновлювати випадково порушену повздовжню рівновагу. Кермо висоти є органом повздовжньої керованості літака і служить для порушення або відновлення повздовжньої рівноваги літака по волі пілота. На деяких літаках кермо висоти відсутнє, а стабілізатор є рухомою частиною горизонтального оперення.Шасі 4 - це система опор літака, необхідна для забезпечення його стоянки, руху по землі, зльоту і посадки. Для зменшення опору на сучасних швидкісних літаках шасі у польоті прибирається.Силова установка 5 служить для створення сили тяги, необхідної для переміщення літака як у польоті, так і на землі. В даний час отримали широке застосування три типи силових установок: гвинтомоторні, реактивні і турбогвинтові.Залежно від виконуваних завдань літакові системи розділяють на основні і допоміжні.До основних систем прийнято відносити системи управління рульовими поверхнями - кермом висоти, кермом напрямку і елеронами.До допоміжних систем відносяться системи управління авіадвигунами, елементами механізації крила, тримерами керма висоти або напрямку, шасі, гальмами і т.д.А зараз детальніше розглянемо основні частини літака. Почнемо з планера літака і його головної складової - фюзеляжу.

# data[].attributes.subject
 Основними частинами літака є: планер, що складається з фюзеляжу, крила і оперення; шасі; силова установка; системи літака (управління, паливна, гідравлічна, пневматична, кондиціонування кабін і т.д.) та інше обладнання. Основні частини літака.Фюзеляж 1 літака служить для кріплення крила і оперення, а також для розміщення екіпажа, обладнання, палива і різних вантажів.Крило 2 літака створює піднімальну силу і забезпечує поперечну стійкість літака, під якою розуміють здатність літака відновлювати без втручання пілота випадково порушену поперечну рівновагу. Для забезпечення поперечної керованості літака на кінцевих частинах нерухомого крила 2 встановлюються дві його рухомі частини - елерони 3, які є органом поперечної керованості і призначені для порушення або відновлення поперечної рівноваги літака по волі пілота. Крило може бути використане для розміщення силової установки, паливних баків, шасі, обладнання і т.д.Оперення літака включає вертикальне і горизонтальне.Вертикальне оперення складається з нерухомої частини – кіля 7 та рухомої частини – керма напрямку 6. Кіль забезпечує шляхову стійкість літака, тобто його здатність самостійно відновлювати випадково порушену шляхову рівновагу. Кермо напрямку – основний орган шляхової керованості та служить для порушення або відновлення шляхової рівноваги літака по волі пілота.Горизонтальне оперення також складається з нерухомої частини - стабілізатора 9 і рухомої частини - керма висоти 8. Стабілізатор забезпечує повздовжню стійкість літака, тобто його здатність самостійно відновлювати випадково порушену повздовжню рівновагу. Кермо висоти є органом повздовжньої керованості літака і служить для порушення або відновлення повздовжньої рівноваги літака по волі пілота. На деяких літаках кермо висоти відсутнє, а стабілізатор є рухомою частиною горизонтального оперення.Шасі 4 - це система опор літака, необхідна для забезпечення його стоянки, руху по землі, зльоту і посадки. Для зменшення опору на сучасних швидкісних літаках шасі у польоті прибирається.Силова установка 5 служить для створення сили тяги, необхідної для переміщення літака як у польоті, так і на землі. В даний час отримали широке застосування три типи силових установок: гвинтомоторні, реактивні і турбогвинтові.Залежно від виконуваних завдань літакові системи розділяють на основні і допоміжні.До основних систем прийнято відносити системи управління рульовими поверхнями - кермом висоти, кермом напрямку і елеронами.До допоміжних систем відносяться системи управління авіадвигунами, елементами механізації крила, тримерами керма висоти або напрямку, шасі, гальмами і т.д.А зараз детальніше розглянемо основні частини літака. Почнемо з планера літака і його головної складової - фюзеляжу.

# data[].attributes.headline
18.10.22  Авіамоделювання    15.45-17.20 тема:  Основні частини,з яких складається планер та літак,їх значення для польоту моделі літака чи планера.

# data[].attributes.subject
18.10.22  Авіамоделювання    15.45-17.20 тема:  Основні частини,з яких складається планер та літак,їх значення для польоту моделі літака чи планера.

# data[].attributes.headline
Як виміряти потужність електродвигунаВся проблема ще в тому, що потужність електродвигуна у поділяється на активну і реактивну. Причому для підприємств може бути встановлений тариф за ту, і за цю. Тому важливо розуміти, що саме ми вимірюємо. В інструкції до струмовим кліщами написано, що вони оцінюють среднеквадратический струм. Що це? Чиста математика. Це означає, що прилад робить вибірку на певному інтервалі, після чого бере корінь з суми квадратів окремих вимірювань, діленої на загальну їх кількість. Це можна порівняти з усередненням за деякий період часу.Але це активний струм, повний або реактивний (останнє навряд чи). Це питання потрібно з’ясувати з тієї простої причини, що струмові кліщі, показані на фото з завидною регулярністю дають потужність приладів на 11% нижчим їх номіналу. Ми перевіряли електричні обігрівачі, праски і навіть фен. Скрізь одне і те ж – потужність занижена на одну і ту ж величину. В літературі пишуть, що середньоквадратичне значення (RMS) показує повну величину струму. Це те, що фізично тече по дроту. Розрахунок ведеться для синусоїдальної форми, і будуть відхилення при невиконанні цієї вимоги.Джерело: http://poradum.com/texnika/yak-viznachiti-potuzhnist-i-strum-elektrodviguna-sposobi-rozraxunkiv.html

# data[].attributes.subject
Як виміряти потужність електродвигунаВся проблема ще в тому, що потужність електродвигуна у поділяється на активну і реактивну. Причому для підприємств може бути встановлений тариф за ту, і за цю. Тому важливо розуміти, що саме ми вимірюємо. В інструкції до струмовим кліщами написано, що вони оцінюють среднеквадратический струм. Що це? Чиста математика. Це означає, що прилад робить вибірку на певному інтервалі, після чого бере корінь з суми квадратів окремих вимірювань, діленої на загальну їх кількість. Це можна порівняти з усередненням за деякий період часу.Але це активний струм, повний або реактивний (останнє навряд чи). Це питання потрібно з’ясувати з тієї простої причини, що струмові кліщі, показані на фото з завидною регулярністю дають потужність приладів на 11% нижчим їх номіналу. Ми перевіряли електричні обігрівачі, праски і навіть фен. Скрізь одне і те ж – потужність занижена на одну і ту ж величину. В літературі пишуть, що середньоквадратичне значення (RMS) показує повну величину струму. Це те, що фізично тече по дроту. Розрахунок ведеться для синусоїдальної форми, і будуть відхилення при невиконанні цієї вимоги.Джерело: http://poradum.com/texnika/yak-viznachiti-potuzhnist-i-strum-elektrodviguna-sposobi-rozraxunkiv.html

# data[].attributes.headline
Найпростіший спосіб 

# data[].attributes.body
Найпростіший спосіб визначення обертів електродвигуна - використання тахометра. Але наявність даного приладу у людини, яка не спеціалізується на електродвигунах, велика рідкість. Тому існують способи визначення оборотів на око. Для визначення обертів електродвигуна відкрийте одну з кришок електродвигуна і знайдіть котушку обмотки. Котушок в електродвигуні може бути кілька. Виберете ту котушку, яка знаходиться в зоні видимості і до якої простіше доступ. Намагайтеся не порушити цілісність електродвигуна, що не діставайте деталі. Чи не пробуйте від'єднати деталі між собою.

# data[].attributes.headline
Двигуни внутрішнього згорянняАвіамодельні двигуни різних часів та типівДвигуни внутрішнього згоряння в авіамоделізмі, до останнього часу були найбільше розповсюдженими. Протягом еволюції авіамоделізму, для літаків застосовували мікролітражні карбюраторні бензинові двигуни з іскровим запаленням, компресійні та двигуни із запаленням свічкою розжарювання робочий об'єм яких сягав 0,8—15 куб. см.Найпростіші двигуни працюють у двотактовому циклі. Такі мотори мають найбільше співвідношення потужності до ваги з усіх запальних двигунів. Серед них є двигуни компресійні, які працюють від самозапалення стиснутої в циліндрі паливної суміші. Для цього, до складу пального входить ефір, який є запалюючим компонентом суміші гасу, моторної та рицинової оливи. Двигуни із свічкою розжарювання працюють на суміші метанолу та рицинової або синтетичної оливи. Бензинові двигуни з іскровим запаленням мають більші габарити та вагу, робочий об'єм 20—150 куб. см., їх використовують для великих моделей літаків

# data[].attributes.subject
Двигуни внутрішнього згорянняАвіамодельні двигуни різних часів та типівДвигуни внутрішнього згоряння в авіамоделізмі, до останнього часу були найбільше розповсюдженими. Протягом еволюції авіамоделізму, для літаків застосовували мікролітражні карбюраторні бензинові двигуни з іскровим запаленням, компресійні та двигуни із запаленням свічкою розжарювання робочий об'єм яких сягав 0,8—15 куб. см.Найпростіші двигуни працюють у двотактовому циклі. Такі мотори мають найбільше співвідношення потужності до ваги з усіх запальних двигунів. Серед них є двигуни компресійні, які працюють від самозапалення стиснутої в циліндрі паливної суміші. Для цього, до складу пального входить ефір, який є запалюючим компонентом суміші гасу, моторної та рицинової оливи. Двигуни із свічкою розжарювання працюють на суміші метанолу та рицинової або синтетичної оливи. Бензинові двигуни з іскровим запаленням мають більші габарити та вагу, робочий об'єм 20—150 куб. см., їх використовують для великих моделей літаків

# data[].attributes.headline
18.10.22  Авіамоделювання    14.00-15.35.   тема: Визначення обертів та потужності авіамодельного двигуна.Підбір повітряного гвинта.

# data[].attributes.subject
18.10.22  Авіамоделювання    14.00-15.35.   тема: Визначення обертів та потужності авіамодельного двигуна.Підбір повітряного гвинта.

# data[].attributes.attachment_link.title
3.2. Основні частини літака та їх призначення [1], c. 8-10

# data[].attributes.attachment_link.description
Работа по теме: (Т3 укр.)м(Л11-12). Глава: 3.2. Основні частини літака та їх призначення [1], c. 8-10. ВУЗ: НАУ.

# data[].attributes.headline
Схема роз'єм

# data[].attributes.body
Схема роз'ємів планера літака Ту - 154:

1 - носовий обтічник; 2 - передня і середня частини фюзеляжу; 3 - передкрилки; 4 - носок відокремленої частини крила; 5 - кінцевий обтічник крила; 6 - кесон відокремленої частини крила; 7 - елерон; 8 - інтерцептори; 9 - зовнішній закрилок; 10 - обтічник повітрянозабірника середнього двигуна; 11 - гондола зовнішнього двигуна; 12 - кришки люків; 13 - канал повітрязабірника середнього двигуна; 14 - відкидні кришки; 15 – стрічка, що перекриває; 16, 17 - носок кіля; 18 - кінцевий обтічник кіля; 19 - кесон кіля; 20 - носок стабілізатора; 21 - кінцевий обтічник стабілізатора; 22 - кермо висоти; 23 - кесон стабілізатора; 24 - обтічник стабілізатора; 25 - кермо напрямку; 26 - задній стекатель; 27 - стулки нижнього люка відсіку середнього двигуна; 28 - головна нога шасі; 29 - гондола шасі; 30 - стулки гондоли шасі; 31 - щиток підкошування головної ноги шасі; 32 - хвостова частина фюзеляжу; 33 - кришка люка технічного відсіку; 34 - кришка люка заднього багажного приміщення; 35 - внутрішній інтерцептор; 36 - внутрішній закрилок; 37 - внутрішній передкрилок; 38 - носок центроплану; 39 - центроплан крила; 40 - підкесонна секція; 41 - кришка люка переднього багажного приміщення; 42 - стулки ніші передньої ноги шасі; 43 - передня нога шасі.

# data[].attributes.headline
3.2. Основні частини літака та їх призначення [1], c. 8-10Основними частинами літака є: планер, що складається з фюзеляжу, крила і оперення; шасі; силова установка; системи літака (управління, паливна, гідравлічна, пневматична, кондиціонування кабін і т.д.) та інше обладнання (рис. 3.9).Рис. 3.9. Основні частини літака.Фюзеляж 1 літака служить для кріплення крила і оперення, а також для розміщення екіпажа, обладнання, палива і різних вантажів.Крило 2 літака створює піднімальну силу і забезпечує поперечну стійкість літака, під якою розуміють здатність літака відновлювати без втручання пілота випадково порушену поперечну рівновагу. Для забезпечення поперечної керованості літака на кінцевих частинах нерухомого крила 2 встановлюються дві його рухомі частини - елерони 3, які є органом поперечної керованості і призначені для порушення або відновлення поперечної рівноваги літака по волі пілота. Крило може бути використане для розміщення силової установки, паливних баків, шасі, обладнання і т.д.Оперення літака включає вертикальне і горизонтальне.Вертикальне оперення складається з нерухомої частини – кіля 7 та рухомої частини – керма напрямку 6. Кіль забезпечує шляхову стійкість літака, тобто його здатність самостійно відновлювати випадково порушену шляхову рівновагу. Кермо напрямку – основний орган шляхової керованості та служить для порушення або відновлення шляхової рівноваги літака по волі пілота.Горизонтальне оперення також складається з нерухомої частини - стабілізатора 9 і рухомої частини - керма висоти 8. Стабілізатор забезпечує повздовжню стійкість літака, тобто його здатність самостійно відновлювати випадково порушену повздовжню рівновагу. Кермо висоти є органом повздовжньої керованості літака і служить для порушення або відновлення повздовжньої рівноваги літака по волі пілота. На деяких літаках кермо висоти відсутнє, а стабілізатор є рухомою частиною горизонтального оперення.Шасі 4 - це система опор літака, необхідна для забезпечення його стоянки, руху по землі, зльоту і посадки. Для зменшення опору на сучасних швидкісних літаках шасі у польоті прибирається.Силова установка 5 служить для створення сили тяги, необхідної для переміщення літака як у польоті, так і на землі. В даний час отримали широке застосування три типи силових установок: гвинтомоторні, реактивні і турбогвинтові.Залежно від виконуваних завдань літакові системи розділяють на основні і допоміжні.До основних систем прийнято відносити системи управління рульовими поверхнями - кермом висоти, кермом напрямку і елеронами.До допоміжних систем відносяться системи управління авіадвигунами, елементами механізації крила, тримерами керма висоти або напрямку, шасі, гальмами і т.д.А зараз детальніше розглянемо основні частини літака. Почнемо з планера літака і його головної складової - фюзеляжу.

# data[].attributes.subject
3.2. Основні частини літака та їх призначення [1], c. 8-10Основними частинами літака є: планер, що складається з фюзеляжу, крила і оперення; шасі; силова установка; системи літака (управління, паливна, гідравлічна, пневматична, кондиціонування кабін і т.д.) та інше обладнання (рис. 3.9).Рис. 3.9. Основні частини літака.Фюзеляж 1 літака служить для кріплення крила і оперення, а також для розміщення екіпажа, обладнання, палива і різних вантажів.Крило 2 літака створює піднімальну силу і забезпечує поперечну стійкість літака, під якою розуміють здатність літака відновлювати без втручання пілота випадково порушену поперечну рівновагу. Для забезпечення поперечної керованості літака на кінцевих частинах нерухомого крила 2 встановлюються дві його рухомі частини - елерони 3, які є органом поперечної керованості і призначені для порушення або відновлення поперечної рівноваги літака по волі пілота. Крило може бути використане для розміщення силової установки, паливних баків, шасі, обладнання і т.д.Оперення літака включає вертикальне і горизонтальне.Вертикальне оперення складається з нерухомої частини – кіля 7 та рухомої частини – керма напрямку 6. Кіль забезпечує шляхову стійкість літака, тобто його здатність самостійно відновлювати випадково порушену шляхову рівновагу. Кермо напрямку – основний орган шляхової керованості та служить для порушення або відновлення шляхової рівноваги літака по волі пілота.Горизонтальне оперення також складається з нерухомої частини - стабілізатора 9 і рухомої частини - керма висоти 8. Стабілізатор забезпечує повздовжню стійкість літака, тобто його здатність самостійно відновлювати випадково порушену повздовжню рівновагу. Кермо висоти є органом повздовжньої керованості літака і служить для порушення або відновлення повздовжньої рівноваги літака по волі пілота. На деяких літаках кермо висоти відсутнє, а стабілізатор є рухомою частиною горизонтального оперення.Шасі 4 - це система опор літака, необхідна для забезпечення його стоянки, руху по землі, зльоту і посадки. Для зменшення опору на сучасних швидкісних літаках шасі у польоті прибирається.Силова установка 5 служить для створення сили тяги, необхідної для переміщення літака як у польоті, так і на землі. В даний час отримали широке застосування три типи силових установок: гвинтомоторні, реактивні і турбогвинтові.Залежно від виконуваних завдань літакові системи розділяють на основні і допоміжні.До основних систем прийнято відносити системи управління рульовими поверхнями - кермом висоти, кермом напрямку і елеронами.До допоміжних систем відносяться системи управління авіадвигунами, елементами механізації крила, тримерами керма висоти або напрямку, шасі, гальмами і т.д.А зараз детальніше розглянемо основні частини літака. Почнемо з планера літака і його головної складової - фюзеляжу.

# data[].attributes.headline
17.10.22  Авіамоделювання    16.35-18.10  тема:  Основні частини,з яких складається планер та літак,їх значення для польоту моделі літака чи планера.

# data[].attributes.subject
17.10.22  Авіамоделювання    16.35-18.10  тема:  Основні частини,з яких складається планер та літак,їх значення для польоту моделі літака чи планера.

# data[].attributes.headline
Двотактний цикл поршневого двигунаТакти:1. При русі поршня вгору — стиснення паливо-повітряної суміші у поточному циклі та засмоктування суміші для наступного циклу у порожнину під поршнем2. При русі поршня вниз — робочий хід, випуск та витіснення паливо-повітряної суміші з-під поршня в робочу порожнину циліндра

# data[].attributes.subject
Двотактний цикл поршневого двигунаТакти:1. При русі поршня вгору — стиснення паливо-повітряної суміші у поточному циклі та засмоктування суміші для наступного циклу у порожнину під поршнем2. При русі поршня вниз — робочий хід, випуск та витіснення паливо-повітряної суміші з-під поршня в робочу порожнину циліндра

# data[].attributes.attachment_link.description
Клацніть на дату/час, щоб переглянути, як тоді виглядав файл. Дата/час Мініатюра Розмір об'єкта Користувач Коментар поточний 16:25, 16 серпня 2006 165 × 287 (204 КБ) Lozère {{Information |Description=Animation of a 2-stroke engine cycle |Source: German Wikipedia - Self-work by A. Schierwagen |Date=October 24th, 2004 |Author=A.

# data[].attributes.headline
Двота́ктний двигу́н (англ. two-stroke engine) — поршневий двигун внутрішнього згоряння, в якому робочий процес в кожному з циліндрів відбувається за один оберт колінчастого вала, тобто за два ходи поршня.    

# data[].attributes.subject
Двота́ктний двигу́н (англ. two-stroke engine) — поршневий двигун внутрішнього згоряння, в якому робочий процес в кожному з циліндрів відбувається за один оберт колінчастого вала, тобто за два ходи поршня.    

# data[].attributes.body
Такти стиснення і робочого ходу в двотактному двигуні відбуваються так само, як і в чотиритактному, але процеси очищення та наповнення циліндра суміщені і здійснюються не в рамках окремих тактів, а за короткий час, коли поршень знаходиться поблизу нижньої мертвої точки.

У зв'язку з тим, що в двотактному двигуні, при однаковій кількості циліндрів і частоті обертання колінчастого вала, робочі ходи відбуваються вдвічі частіше, літрова потужність двотактних двигунів є вищою, ніж чотиритактних — в 1,6-1,8 рази, оскільки частина корисного ходу поршня займає продування — «такт» газообміну, що суміщає впуск і вихлоп, а сам газообмін менш досконалий, ніж у чотиритактних двигунів.

На відміну від чотиритактних двигунів, де витіснення відпрацьованих газів і всмоктування свіжої суміші здійснюється самим поршнем, у двотактних двигунах газообмін відбувається за рахунок подачі в циліндр робочої суміші або повітря (в дизелях) під тиском, створюваним спеціальним продувальним насосом — повітродувкою, а сам процес газообміну отримав назву — продування. У процесі продувки паливно-повітряна суміш витісняє продукти горіння з циліндра в випускні канали, займаючи їхнє місце. При цьому частина свіжого заряду теж попадає у вихлопні канали і втрачається, що погіршує економічність карбюраторного двотактного двигуна.

0:15Звук двотактного велосипедного

двигуна Д-4 (45 куб.см), 1956 р.

У спрощених двотактних двигунах продування здійснюється за рахунок витіснення свіжого заряду поршнем з кривошипної камери в робочу порожнину циліндра. Таке продування називається кривошипно-камерним (і найчастіше буває контурне або дефлекторне — див. нижче). Для цього здійснення необхідно, щоб порожнина кривошипа конкретного циліндра була герметична і, по можливості, щоб колінвал займав можливо більший обсяг і був обтічний, щоб якомога менше впливати на газодинаміку. Таким чином, в багатоциліндрових двигунах камери кривошипів окремих циліндрів відокремлені одна від одної, а сам колінвал має досить складну конструкцію.

Тип продування двотактного двигуна[ред. | ред. код]

За способом організації руху потоків продувочного повітря (суміші) розрізняють двотактні двигуни з контурним і прямоточним продуванням. При прямоточному продуванні гази продуваються уздовж осі циліндра в одному напрямку, при контурному потік газів спрямований по контуру циліндра спочатку від поршня до голівки, потім в протилежному напрямку.

При контурній продувці потік повітря (суміші) рухається уздовж внутрішньої поверхні циліндра і його головки, повторюючи їх контур (звідси назва). Оскільки повітря (суміш) у циліндрі найчастіше описує петлю, такий тип продування називається ще зворотно-петлевий або просто петлевим продуванням. Впускні і випускні вікна розташовані в нижній частині циліндра. Напрямок потоку повітря (суміші) по контуру циліндра може здаватися спеціальними дефлекторами на днищі поршня, або спеціальною формою продувних каналів що направляють потік повітря (суміші) до голівки циліндра, та сферичною формою камери згоряння. Часто для поліпшення спорожнення циліндра використовується принцип Каденассі — аеродинамічна і акустична настройка трактів.

# data[].attributes.headline
17.10.22   Авіамоделювання   14.00-16.25   тема: Принцип роботи авіамодельного двигуна,продувка,газорозподіл та фази впуску і випуску.

# data[].attributes.subject
17.10.22   Авіамоделювання   14.00-16.25   тема: Принцип роботи авіамодельного двигуна,продувка,газорозподіл та фази впуску і випуску.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Слухати Читати!

# data[].attributes.attachment_link.title
День захисників і захисниць України 2022/80 років УПА/Козацька Покрова/День захисника України

# data[].attributes.attachment_link.title
How to connect Flysky FS-i6 to Computer | 2022

# data[].attributes.headline
УРОКИ УПРАВЛІННЯ РАДІОУПРАВЛЯЄМОЮ МОДЕЛЮ ЛІТАКА.    На чому вчитися?Насамперед, подивіться на свою радіокеровану модель літака. Без сумніву, він відповідає вашим естетичним вимогам. Але чи підходить він для початкового навчання чи відкриття сезону? В ідеальному випадку це має бути апарат із двотактним двигуном робочим об'ємом до 6,5 см3 1,5 мм (бальза 1,5 мм). Крило - без звуження, з вираженим поперечним кутом "V" та з профілем з плоскою нижньою поверхнею.Питоме навантаження на крило не повинно перевищувати 60 г/дм2. Бажано (але зовсім не обов'язково), щоб це був високоплан, що має тристоєчне шасі. Якщо ви збираєтеся експлуатувати модель з трав'яного покриття, встановіть колеса більшого діаметру, ніж прийнято.Якщо ви є прихильником використання готових моделей, врахуйте наступне. p align="justify"> Особливе місце серед навчальних апаратів, що виготовляються промисловим чином у вигляді наборів, займають літаки фірми U.S. AirCore, виготовлені з пластикового гофрокартону. На відміну від бальзових, ці машини витримують практично будь-які удари, але мають найгіршу аеродинаміку, важкі, а головне - постійно змінюють форму, що вимагає тримування при кожному виїзді на поле.

# data[].attributes.subject
УРОКИ УПРАВЛІННЯ РАДІОУПРАВЛЯЄМОЮ МОДЕЛЮ ЛІТАКА.    На чому вчитися?Насамперед, подивіться на свою радіокеровану модель літака. Без сумніву, він відповідає вашим естетичним вимогам. Але чи підходить він для початкового навчання чи відкриття сезону? В ідеальному випадку це має бути апарат із двотактним двигуном робочим об'ємом до 6,5 см3 1,5 мм (бальза 1,5 мм). Крило - без звуження, з вираженим поперечним кутом "V" та з профілем з плоскою нижньою поверхнею.Питоме навантаження на крило не повинно перевищувати 60 г/дм2. Бажано (але зовсім не обов'язково), щоб це був високоплан, що має тристоєчне шасі. Якщо ви збираєтеся експлуатувати модель з трав'яного покриття, встановіть колеса більшого діаметру, ніж прийнято.Якщо ви є прихильником використання готових моделей, врахуйте наступне. p align="justify"> Особливе місце серед навчальних апаратів, що виготовляються промисловим чином у вигляді наборів, займають літаки фірми U.S. AirCore, виготовлені з пластикового гофрокартону. На відміну від бальзових, ці машини витримують практично будь-які удари, але мають найгіршу аеродинаміку, важкі, а головне - постійно змінюють форму, що вимагає тримування при кожному виїзді на поле.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Слухати Читати!

# data[].attributes.attachment_link.title
День захисників і захисниць України 2022/80 років УПА/Козацька Покрова/День захисника України

# data[].attributes.headline
14.10.22 Авіамодеювання     15.45-17.20   тема:Принцип керування авіамоделлю за допомогою апаратури керування. Урок звитяги до Дня захисників і захисниць України.

# data[].attributes.subject
14.10.22 Авіамодеювання     15.45-17.20   тема:Принцип керування авіамоделлю за допомогою апаратури керування. Урок звитяги до Дня захисників і захисниць України.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Слухати Читати!

# data[].attributes.attachment_link.title
День захисників і захисниць України 2022/80 років УПА/Козацька Покрова/День захисника України

# data[].attributes.headline
Підготовка до обкатування авіамодельного двигунаНасамперед перевірте напруження свічки. Розпечена спіраль повинна мати червоний колір. Помаранчеве або яскравіше свічення призводить до її передчасного виходу з ладу або може бути причиною "відбою" пропелера у зворотний бік при запуску. Оскільки обкатка все ж таки повинна проводитися на збагаченій суміші, є сенс встановити свічку з дефлектором - тонкою пластинкою, що захищає розпечену спіраль від забризкування горючою сумішшю.Потрібно встановити повітряний гвинт кроку та діаметра, що рекомендується в технічному паспорті даного двигуна (зазвичай в інструкціях вказуються оптимальні характеристики пропелера для обкатки). Якщо цієї інформації немає, то з діапазону рекомендованих для польоту гвинтів виберіть щось середнє крок і діаметр. Це забезпечить більш універсальне притирання авіамодельного двигуна. У жодному разі не слід ставити легкий (в аеродинамічному сенсі - тобто з меншим кроком або діаметром) пропелер, інакше мотор на повному газі може вийти на дуже великі оберти, а для "сирого" двигуна це подвійно шкідливо.    

# data[].attributes.subject
Підготовка до обкатування авіамодельного двигунаНасамперед перевірте напруження свічки. Розпечена спіраль повинна мати червоний колір. Помаранчеве або яскравіше свічення призводить до її передчасного виходу з ладу або може бути причиною "відбою" пропелера у зворотний бік при запуску. Оскільки обкатка все ж таки повинна проводитися на збагаченій суміші, є сенс встановити свічку з дефлектором - тонкою пластинкою, що захищає розпечену спіраль від забризкування горючою сумішшю.Потрібно встановити повітряний гвинт кроку та діаметра, що рекомендується в технічному паспорті даного двигуна (зазвичай в інструкціях вказуються оптимальні характеристики пропелера для обкатки). Якщо цієї інформації немає, то з діапазону рекомендованих для польоту гвинтів виберіть щось середнє крок і діаметр. Це забезпечить більш універсальне притирання авіамодельного двигуна. У жодному разі не слід ставити легкий (в аеродинамічному сенсі - тобто з меншим кроком або діаметром) пропелер, інакше мотор на повному газі може вийти на дуже великі оберти, а для "сирого" двигуна це подвійно шкідливо.    

# data[].attributes.headline
14.10.22  Авіамоделювання   14.00-15.35.  тема: Двигуни для авіамоделей калильного  типу,їх будова та принцип роботи,особливості налаштування. Урок звитяги до Дня захисників і захисниць України

# data[].attributes.subject
14.10.22  Авіамоделювання   14.00-15.35.  тема: Двигуни для авіамоделей калильного  типу,їх будова та принцип роботи,особливості налаштування. Урок звитяги до Дня захисників і захисниць України

# data[].attributes.attachment_link.title
How to connect Flysky FS-i6 to Computer | 2022

# data[].attributes.headline
	Універсальна оновлена 6-ти канальна апаратура радіоуправління FlySky FS-i6 і приймачем FS-iA6В з технологією 2.4ГГц AFHDS2А та вбудованою телеметрією.	У порівнянні з попередником, апаратура отримала більш ергономічний дизайн. Антена, яка не виступає, додає більше зручності при експлуатації. Розширення з кроком 4096 крапки, робить управління моделлю більш точним і плавним.

# data[].attributes.subject
	Універсальна оновлена 6-ти канальна апаратура радіоуправління FlySky FS-i6 і приймачем FS-iA6В з технологією 2.4ГГц AFHDS2А та вбудованою телеметрією.	У порівнянні з попередником, апаратура отримала більш ергономічний дизайн. Антена, яка не виступає, додає більше зручності при експлуатації. Розширення з кроком 4096 крапки, робить управління моделлю більш точним і плавним.

# data[].attributes.headline
УРОКИ УПРАВЛІННЯ РАДІОУПРАВЛЯЄМОЮ МОДЕЛЮ ЛІТАКАНа чому вчитися?Насамперед, подивіться на свою радіокеровану модель літака. Без сумніву, він відповідає вашим естетичним вимогам. Але чи підходить він для початкового навчання чи відкриття сезону? В ідеальному випадку це має бути апарат із двотактним двигуном робочим об'ємом до 6,5 см3 1,5 мм (бальза 1,5 мм). Крило - без звуження, з вираженим поперечним кутом "V" та з профілем з плоскою нижньою поверхнею.Питоме навантаження на крило не повинно перевищувати 60 г/дм2. Бажано (але зовсім не обов'язково), щоб це був високоплан, що має тристоєчне шасі. Якщо ви збираєтеся експлуатувати модель з трав'яного покриття, встановіть колеса більшого діаметру, ніж прийнято.Якщо ви є прихильником використання готових моделей, врахуйте наступне. p align="justify"> Особливе місце серед навчальних апаратів, що виготовляються промисловим чином у вигляді наборів, займають літаки фірми U.S. AirCore, виготовлені з пластикового гофрокартону. На відміну від бальзових, ці машини витримують практично будь-які удари, але мають найгіршу аеродинаміку, важкі, а головне - постійно змінюють форму, що вимагає тримування при кожному виїзді на поле.

# data[].attributes.subject
УРОКИ УПРАВЛІННЯ РАДІОУПРАВЛЯЄМОЮ МОДЕЛЮ ЛІТАКАНа чому вчитися?Насамперед, подивіться на свою радіокеровану модель літака. Без сумніву, він відповідає вашим естетичним вимогам. Але чи підходить він для початкового навчання чи відкриття сезону? В ідеальному випадку це має бути апарат із двотактним двигуном робочим об'ємом до 6,5 см3 1,5 мм (бальза 1,5 мм). Крило - без звуження, з вираженим поперечним кутом "V" та з профілем з плоскою нижньою поверхнею.Питоме навантаження на крило не повинно перевищувати 60 г/дм2. Бажано (але зовсім не обов'язково), щоб це був високоплан, що має тристоєчне шасі. Якщо ви збираєтеся експлуатувати модель з трав'яного покриття, встановіть колеса більшого діаметру, ніж прийнято.Якщо ви є прихильником використання готових моделей, врахуйте наступне. p align="justify"> Особливе місце серед навчальних апаратів, що виготовляються промисловим чином у вигляді наборів, займають літаки фірми U.S. AirCore, виготовлені з пластикового гофрокартону. На відміну від бальзових, ці машини витримують практично будь-які удари, але мають найгіршу аеродинаміку, важкі, а головне - постійно змінюють форму, що вимагає тримування при кожному виїзді на поле.

# data[].attributes.headline
13.10.22     Авіамоделювання       16.35-18.10  тема:Принцип керування радіокерованими авіамоделями,необхідні поняття та найпростіші навички.

# data[].attributes.subject
13.10.22     Авіамоделювання       16.35-18.10  тема:Принцип керування радіокерованими авіамоделями,необхідні поняття та найпростіші навички.

# data[].attributes.headline
Робочий процес двигуна внутрішнього згоряння складається з чотирьох циклів: впуску горючої суміші, її стискування, згоряння робочої суміші та випуску продуктів згоряння. Двигуни внутрішнього згоряння бувають чотиритактні та двотактні. Для авіаційних моделей використовуються двотактні. Розглянемо процес роботи двотактного двигуна (рис. 2).При переміщенні поршня у верхнє крайнє положення, яке називається верхньою мертвою точкою (ВМТ), у порожнині під поршнем створюється розрідження. Різниця тисків, що створюється таким чином, сприяє наповненню порожнини картера горючою сумішшю. При русі поршня вниз робоча суміш стискається і по перепускному каналу проходить через перепускне вікно гільзи в циліндр над поршнем, де відчуває подальше стиснення поршнем, що рухається вгору (рис. 2, /). Стиснута до певних меж, робоча суміш самозаймається.

# data[].attributes.subject
Робочий процес двигуна внутрішнього згоряння складається з чотирьох циклів: впуску горючої суміші, її стискування, згоряння робочої суміші та випуску продуктів згоряння. Двигуни внутрішнього згоряння бувають чотиритактні та двотактні. Для авіаційних моделей використовуються двотактні. Розглянемо процес роботи двотактного двигуна (рис. 2).При переміщенні поршня у верхнє крайнє положення, яке називається верхньою мертвою точкою (ВМТ), у порожнині під поршнем створюється розрідження. Різниця тисків, що створюється таким чином, сприяє наповненню порожнини картера горючою сумішшю. При русі поршня вниз робоча суміш стискається і по перепускному каналу проходить через перепускне вікно гільзи в циліндр над поршнем, де відчуває подальше стиснення поршнем, що рухається вгору (рис. 2, /). Стиснута до певних меж, робоча суміш самозаймається.

# data[].attributes.headline
пристрій компресійного мікродвигуна1-обтічник, 2-повітряний гвинт, 3-колінчастий вал, 4-картер, 5-шатун, 6-поршень, 7-циліндр, 8-контрпоршень, 9-головка, 10-гвинт регулювання ступеня стиснення, 11-голка регул палива , 12-штуцер підведення палива , 13-дифузор (всмоктуючий патрубок) , 14-золотникрис-142 робочий процес двотактного двигуна внутрішнього згоряння1-перший такт: всмоктування горючої суміші в картер, стиск робочої суміші в циліндрі. 2-другий такт: згоряння робочої суміші, робочий хід, випуск відпрацьованих газів, стиснення горючої суміші в картері та перепуск горючої суміші в циліндр    

# data[].attributes.subject
пристрій компресійного мікродвигуна1-обтічник, 2-повітряний гвинт, 3-колінчастий вал, 4-картер, 5-шатун, 6-поршень, 7-циліндр, 8-контрпоршень, 9-головка, 10-гвинт регулювання ступеня стиснення, 11-голка регул палива , 12-штуцер підведення палива , 13-дифузор (всмоктуючий патрубок) , 14-золотникрис-142 робочий процес двотактного двигуна внутрішнього згоряння1-перший такт: всмоктування горючої суміші в картер, стиск робочої суміші в циліндрі. 2-другий такт: згоряння робочої суміші, робочий хід, випуск відпрацьованих газів, стиснення горючої суміші в картері та перепуск горючої суміші в циліндр    

# data[].attributes.headline
13.10.22  Авіамоделювання   14.00-16.25  тема: Двигуни для авіамоделей компресійного типу,їх будова та принцип роботи.

# data[].attributes.subject
13.10.22  Авіамоделювання   14.00-16.25  тема: Двигуни для авіамоделей компресійного типу,їх будова та принцип роботи.

# data[].attributes.headline
Ножі - найнеобхідніші інструменти для будівництва моделей. Найчастіше моделісти користуються медичними скальпелями та саморобними ножами. Щоб скальпель було зручно тримати, необхідно зробити ручку з деревини. Для цього треба взяти дві дерев'яні пластинки, одну з них видовбати за формою ручки скальпеля, а потім обидві половинки склеїти та обробити.Матеріалом для виготовлення саморобних ножів різних форм і розмірів може служити старий інструмент, що прийшов у непридатність з якісної інструментальної сталі: ножівкові полотна, тонкі плоскі напилки, зламані стрічкові пружини та ін. При заточуванні ножа на електроточилі слід звернути особливу увагу на умови його охолодження. При заточуванні на піщаному точилі необхідно охолоджувати інструмент водою.Стамески використовують для довбання дрібних деталей з дерева (передніх профільованих кромок, рейок-фюзеляжів схематичних моделей, кінцевих нервюр та ін.). Стамески можна зробити з пишучих або креслярських пір'я. Перо та рукоятка повинні прилягати один до одного без зазору, інакше між ними забиватиметься стружка. Плоскі стамески різних розмірів виготовляють із старих, спрацьованих надфілів.Напилки (шкурки), виготовлені самостійно, у багатьох випадках зручніше для обробки та доведення деталей, ніж готовий інструмент. Зробити їх дуже просто. На дерев'яні брусочки або палички різних розмірів та форми наклеюють шкірку. Можна зробити шкіряки і зі знімною шкіркою. Для кращого прилягання та меншого вифарбовування зерен шкірки грані брусочків слід злегка закруглити. Затискачі застосовують при складанні та склеюванні деталей моделей.

# data[].attributes.subject
Ножі - найнеобхідніші інструменти для будівництва моделей. Найчастіше моделісти користуються медичними скальпелями та саморобними ножами. Щоб скальпель було зручно тримати, необхідно зробити ручку з деревини. Для цього треба взяти дві дерев'яні пластинки, одну з них видовбати за формою ручки скальпеля, а потім обидві половинки склеїти та обробити.Матеріалом для виготовлення саморобних ножів різних форм і розмірів може служити старий інструмент, що прийшов у непридатність з якісної інструментальної сталі: ножівкові полотна, тонкі плоскі напилки, зламані стрічкові пружини та ін. При заточуванні ножа на електроточилі слід звернути особливу увагу на умови його охолодження. При заточуванні на піщаному точилі необхідно охолоджувати інструмент водою.Стамески використовують для довбання дрібних деталей з дерева (передніх профільованих кромок, рейок-фюзеляжів схематичних моделей, кінцевих нервюр та ін.). Стамески можна зробити з пишучих або креслярських пір'я. Перо та рукоятка повинні прилягати один до одного без зазору, інакше між ними забиватиметься стружка. Плоскі стамески різних розмірів виготовляють із старих, спрацьованих надфілів.Напилки (шкурки), виготовлені самостійно, у багатьох випадках зручніше для обробки та доведення деталей, ніж готовий інструмент. Зробити їх дуже просто. На дерев'яні брусочки або палички різних розмірів та форми наклеюють шкірку. Можна зробити шкіряки і зі знімною шкіркою. Для кращого прилягання та меншого вифарбовування зерен шкірки грані брусочків слід злегка закруглити. Затискачі застосовують при складанні та склеюванні деталей моделей.

# data[].attributes.headline
ЯК ОБЛАДНАТИ РОБОЧЕ МІСЦЕ АВІАМОДЕЛІСТА        Літаюча модель схематично повторює всі елементи реального летального апарату. Щоб будувати хороші моделі, потрібно бути обережним у роботі та утримувати в порядку робоче місце. Жодна модель не добре літатиме, якщо її недбало і невміло виконати. Будувати моделі найкраще спільно.Намагайтеся залучити до роботи над моделями одного-двох своїх товаришів. Насамперед треба обладнати робоче місце (рис. 1). Для цього необхідно мати робочий стіл розміром не менше 1,0X0,6 м. Найкраще для цього використовувати канцелярський стіл з тумбочкою або з ящиками. Щоб не псувати кришку столу, його потрібно накривати листом фанери, на якому зручно вирізати ножем, вбивати дрібні гвоздики, фарбувати, паяти і т.д.Після закінчення роботи лист фанери можна забирати. Велике значення має правильне висвітлення робочого місця. Денне світло повинно падати зліва спереду, електричне (краще від настільної лампи) має бути спрямоване на об'єкт роботи. Перед початком роботи необхідно придбати необхідний мінімальний набір інструменту, який слід постійно поповнювати. Інструмент вимагає дбайливого поводження. Він має бути справним, добре заточеним, утримувати його потрібно в порядку як під час роботи, так і при зберіганні

# data[].attributes.subject
ЯК ОБЛАДНАТИ РОБОЧЕ МІСЦЕ АВІАМОДЕЛІСТА        Літаюча модель схематично повторює всі елементи реального летального апарату. Щоб будувати хороші моделі, потрібно бути обережним у роботі та утримувати в порядку робоче місце. Жодна модель не добре літатиме, якщо її недбало і невміло виконати. Будувати моделі найкраще спільно.Намагайтеся залучити до роботи над моделями одного-двох своїх товаришів. Насамперед треба обладнати робоче місце (рис. 1). Для цього необхідно мати робочий стіл розміром не менше 1,0X0,6 м. Найкраще для цього використовувати канцелярський стіл з тумбочкою або з ящиками. Щоб не псувати кришку столу, його потрібно накривати листом фанери, на якому зручно вирізати ножем, вбивати дрібні гвоздики, фарбувати, паяти і т.д.Після закінчення роботи лист фанери можна забирати. Велике значення має правильне висвітлення робочого місця. Денне світло повинно падати зліва спереду, електричне (краще від настільної лампи) має бути спрямоване на об'єкт роботи. Перед початком роботи необхідно придбати необхідний мінімальний набір інструменту, який слід постійно поповнювати. Інструмент вимагає дбайливого поводження. Він має бути справним, добре заточеним, утримувати його потрібно в порядку як під час роботи, так і при зберіганні

# data[].attributes.headline
11.10.22    Авіамоделювання   15.45-17.20   тема: Використання різноманітного вимірювального інструменту в процесі побудови різноманітних авіамоделей літаків.

# data[].attributes.subject
11.10.22    Авіамоделювання   15.45-17.20   тема: Використання різноманітного вимірювального інструменту в процесі побудови різноманітних авіамоделей літаків.

# data[].attributes.headline
Радіокеровані авіамоделі з ДВС: запуск та регулювання двигунаПравильне налаштування двигуна радіокерованої моделі перед запуском – це половина успіху у польоті. Звичайно, необхідно пройти курс навчання пілотуванню на симуляторі, правильно відцентрувати і збалансувати модель, врахувати масу нюансів, але процедура правильного запуску і регулювання ДВС досить складна для новачків. У цій статті ми розповімо про правильну послідовність виконання операцій із запуску та регулювання двигуна, застережемо від помилок.Наповніть паливний бак моделі пальним, голку регулювання суміші поставте в рекомендоване виробником моделі положення (для запуску ДВЗ).Заслінку карбюратора потрібно відкрити повністю та прикрити її пальцем. Прокрутіть 5-10 оборотів пропелера, щоб у двигун захиталося паливо. Після цього закрийте заслінку карбюратора на ¼, переконайтеся, що в площину обертання пропелера не потрапляють дроти та інші предмети. Підключіть розжар. Заведіть двигун за допомогою стартера, а за відсутності стартера – різко прокручуйте пропелер проти годинникової стрілки (дивитися з боку двигуна). Двигун має завестися. Дайте двигуну прогрітися, попрацювати кілька секунд, плавно відкрийте заслінку повністю. Після цього можна відключати розжарення.

# data[].attributes.subject
Радіокеровані авіамоделі з ДВС: запуск та регулювання двигунаПравильне налаштування двигуна радіокерованої моделі перед запуском – це половина успіху у польоті. Звичайно, необхідно пройти курс навчання пілотуванню на симуляторі, правильно відцентрувати і збалансувати модель, врахувати масу нюансів, але процедура правильного запуску і регулювання ДВС досить складна для новачків. У цій статті ми розповімо про правильну послідовність виконання операцій із запуску та регулювання двигуна, застережемо від помилок.Наповніть паливний бак моделі пальним, голку регулювання суміші поставте в рекомендоване виробником моделі положення (для запуску ДВЗ).Заслінку карбюратора потрібно відкрити повністю та прикрити її пальцем. Прокрутіть 5-10 оборотів пропелера, щоб у двигун захиталося паливо. Після цього закрийте заслінку карбюратора на ¼, переконайтеся, що в площину обертання пропелера не потрапляють дроти та інші предмети. Підключіть розжар. Заведіть двигун за допомогою стартера, а за відсутності стартера – різко прокручуйте пропелер проти годинникової стрілки (дивитися з боку двигуна). Двигун має завестися. Дайте двигуну прогрітися, попрацювати кілька секунд, плавно відкрийте заслінку повністю. Після цього можна відключати розжарення.