# data[].attributes.attachment_link.title
A una hermosa dama de cabell negre... Versió personalitzada

# data[].attributes.attachment_link.description
Ver A una hermosa dama de cabell negre... Versió personalitzada - Els Bag en dailymotion

# data[].attributes.body
http://antologiacatalanacunit.blogspot.com/2012/03/una-hermosa-dama-de-cabell-negre-que-es.html

https://www.escriptors.cat/autors/garciafv/pagina.php?id_text=1143

# data[].attributes.body
http://ensagradalapoesia.blogspot.com/2009/04/una-hermosa-dama-de-cabell-negre-que-es.html

https://epispoemes.wordpress.com/2016/01/25/a-una-hermosa-dama-de-cabell-negre-que-es-pentinava-en-un-terrat-ab-una-pinta-de-marfil-francesc-vicent-garcia/

# data[].attributes.body
El llenguatge poètic és basa en l'experimentació, en el qual utilitza recursos que expressen alló que el poeta treballa. En aquest cas expressa a la hermosa dama.

# data[].attributes.body
Al primer tercet apareix el "Jo poètic", ens mostra que a partir d'ara parlarà d'ell i dels seus sentiments: l'autor queda sorprès, meravellat mentre contempla el dolç combat que tenen la pinta amb els cabells. Pel que fa al dolç combat, es tracta de la figura rèfica anomenada oxímoron, ja que un combat no pot ser dolç.

A l'últim tercet del poema, el poeta mostra l'angoixa: "Que el cor, enamorat, em m'alterava" que va enviar al contemplar el combat i vol parar -l'i, temerós d'alguna gran desgràcia de prendre'ls tregües ganes venien .

# data[].attributes.body
Durant els segles XVI, XVII i XVIII, la producció literària a Catalunya
va disminuir.
Ens trobem en un període de decadència de la literatura catalana
pel que fa al tractament del culte d’aquesta.

# data[].attributes.body
A la primera estrofa veiem que la bella Flora, la dama, es pentina els cabells negres com l'atzabeja amb una pinta d'ivori. Presenta un desordre en l'estructura sintàctica, per tant, som parlants d'un hipèrbat que ocupen tota l'estrofa.Per dir-nos que els cabells d'or, referint-se als cabells rossos, tenen enveja dels negres (atzabeja) utilitza una personificació, ja que els cabells no poden tenir enveja, i que els cabells siguin d'atzabeja és una metàfora.

A la segona estrofa podem observar un contrast entre el color blanc i el color negre. El color blanc està representat a través del coll, les mans i l'ivori de la pinta, en canvi, el color negre és representat pels cabells de la dama. Aquesta lluita entre els contraris forma una metàfora. Un altre exemple de metàfora seria Entre ells la pura neu es va descobrir ', sobre l'adjectiu' pura 'davant d'un neu forma un epítet, ja que sempre s'ha atribuït que la neu és pura.

# data[].attributes.body
El to poètic que reflecteix el poema és el to festiu ja que ens dona una visió optimista sobre la dama .

# data[].attributes.body
La principal intenció del poema és moral ja que parla sobre l'ètica del hermosa dama de cabell negre que es pentina, describint la seva gran bellesa.

# data[].attributes.body
L'assumpte del qualparla el poemaés sobre  l'amor.
L'observació i admiració de l’autor a una bella dama que es pentina els cabells, de la qual està bojament enamorat.

# data[].attributes.body
Vicent Garcia fill de Francesc Garcia i Margalida Ferrandis va néixer a Tortosa l'any 1579.

Suposadament cursà els estudis eclesiàstics a Barcelona, ​​tot així el 1605 fou ordenat sacerdot de Vic, on exercir de secretari del bisbe Francesc Robuster.

El 1622 es doctorà en teologia al Col·legi de Sant Jordi i Sant Maties a Tortosa. Va morir a Vallfogona de Riucorb el 2 de setembre de 1623.
Vicent García es considera el primer gran escriptor de la literatura catalana barroca. La seva obra, que reuneix tots els gèneres, va inaugurar una escola literària que va durar fins ben entrat el segle XIX, quan la crítica literària d’aleshores es va  considerat com a culpable d’haver castellanitzat la literatura catalana.

Com a poeta seguí els models dels autors castellans del moment, tant en l’aspecte formal com en la temàtica (satírica, burlesca -pormogràfica i escatològica- i religiosa) . Utilitzava un llenguatge molt castellanitzat, artificiós, elegant i ple d’ironia i de tòpics literaris.