# data[].attributes.body
Metàfora:Identificació d'elements oposats; "places lluentes" (6), "rialla fresca" (14), "somriure clar" (40), etc.

# data[].attributes.body
Epítet: Adjectiu que remarca una qualitat inherent a la cosa designada amb el substantiu; les cireres vermelles
Anàfora: Repetició del primer mot; i (conjunció), la qual es repeteix en la major part dels versos del poema (vers 5, 7, 10, 12, etc.)

# data[].attributes.body
Al·literació: Repetició d'un mateix so consonàntic (x/s); vers 57.

# data[].attributes.body
El llenguatge poètic es basa en la instantaneïtat, és a dir, fa referència a un pensament subjectiu de l'autor, en el qual s'identifiquen els seus sentiments -tristesa, decepció o tanatafobia (pensar en la mort)-.

# data[].attributes.body
El poema presenta una tipologia discriptiva, ja que fa referència a la vestimenta de la noia que porta la llet o les dones del poble, entre d'altres.

# data[].attributes.body
Per últim, el poeta deixa de centrar-se en el món exterior per passar a parlar de la seva vida íntima i dels seus sentiments. De fet, destaca l'amistat que té amb els seus amics, els quals -després de la seva mort-, seguirant vivint i guadin de les coses bones de la vida, les quals ell no podrà disfrutar-les amb ells.

# data[].attributes.body
Tot seguit, l'autor, ens fa un breu anàlisis de l'entorn que l'envolta dia a dia abans de la malatia. Cal destacar, en la seqüència d'aquesta, Papasseit esmenta els greus sorolls que el tormenten -l'aeroplà o les converses del veïns-.

# data[].attributes.body
En aquesta primera estrofa, Joan Salvat Papasseit, podem observar com mostra la tristesa basada en la malaltia que esta patint. De fet, fa una clara referència a la construcció d'un futur imaginari atès que no sap si a l'endemà podrà fer vida normal -aixecar-se del llit-.

# data[].attributes.body
L'autor transmet un to greu, és a dir,un to amb certa preocupació, certa tristesa, un pensament pessimista, amb una gran tristessa al seu interior.

# data[].attributes.body
En general aquest poema ens transmet una intenció elegíaca pel fet de veure's tant lluny de la societat, el fet d'estar malalt al llit sense poder moure's. També ens presenta una intenció moral, per fet d'identificar que fa cadascú, en qui moment i amb quin sentiment

# data[].attributes.body
En aquest poema podem interpretar diferents temes literaris dels quals tracta, el més principal és l'expressionisme, on és reflecteixen diferents expresions d'angoixa molt exagerades en el context. El futurisme amb el fet de deixar espais en blancs entre paraules i frases entre sí.

# data[].attributes.body
Durant el segle XX van néixer grans autors, un dels primers va ser Joan Salvat Papasseit (1894-1924), el qual va pertanyer a una família treballadora, de Barcelona. Va quedar orfe molt xic ja que se li va morir el pare, idegut això va haver de gunayar-se la vida treballant de diferents professions. Durant això va tenir un gran interés sobre el moviment anarquista amb lo qual va escriure diversos articles sobre la crítica social.
Al 1918 es va casar, i va tenir dues filles, però per desgràcia va haver de ingressar a sanatoris per salut delicada, el qual li va provocar la mort de tuberculosi als 30 anys.
Va escriure sis llibres de poesia, el primer de tots va ser "Poemes en onades bertzianes" (1919) basat en poemes que exploten al màxim els recursos tiporàfics, en el qual els tracta de forma entussiasta.
Del qual tracto jo, és una cancionera anomenada "L'enyor de demà" escrita al 1921