# data[].attributes.body
Fèlix, que és presentat simbòlicament com si fos el fill de Llull, viatja pel món descobrint la distància entre l'ordre diví de la creació i l'actitud que en realitat tenen els homes. Alhora, però, coneix ermitans i filòsofs que el fan entrar en contacte amb totes les branques del saber, des de Déu i l'infern fins a la natura, tot descrivint la visió de Ramon Llull, alhora que d'altres exploren la filosofia natural, la moral destinada a la cort i l'especificitat de l'home com ésser que participa tant de la matèria com de l'esperit.

# data[].attributes.body
El Llibre de les bèsties és una narració breu que forma part del Llibre de les meravelles de Ramon Llull.
En Fèlix es troba durant el seu viatge uns frares que li expliquen que a prop d'allí hi ha un gran grup d'animals, reunits per escollir un rei.
El lleó guanya a les votacions i com que no inclou Na Renard a la seva cort, aquesta intenta ascendir al poder a través de l'engany i la por. Al final hi ha una batalla que guanya el lleopard però el rei el mata i Na Renard passa a ser membre del consell.

# data[].attributes.body
Ramon Llull, sent jove, entrà muntant a cavall a l’església, perseguint una dama de la que estava enamorat. Al sentir-se assetjada, la dona li ensenyà els seus pits cancerígens, cosa que hauria torbat enormement a Llull. Davant la visió d’aquells pits malalts, Llull hauria patit una conversió que l’hauria fet allunyar-se de la vida de la cort i dedicar-se a la vida contemplativa.

# data[].attributes.body
Se'l considera el creador de la prosa literària catalana perquè les primeres obres literàries en llengua catalana són d'ell.

A més va ser un dels primers autors europeus que va utilitzar una llengua romànica, considerada llavors "vulgar".

# data[].attributes.body
Metàfores:
2. Les carreres per les quals l'amic encerca son amat són llongues, perilloses, poblades de consideracions, de sospirs e de plors, e enluminades d'amors.
237. Demanaren a l'amic qui era son amat. Respòs que ço qui el faïa amar, desirar, llanguir, sospirar, plorar, escarnir, morir.

# data[].attributes.body
En Ramon  va viatjar per tot el mediterrani nomès amb la missió que es va proposar, convertir a tothom en el cristianisme.

# data[].attributes.body
En Ramon Llull sovint pujava al puig de Randa per meditar i escriure a l'entrada d'una cova solitaria.  Era un home savi i tenaç. Escrivia els seus pensaments sense descans en pergamins, però de vegades s'acababa el pargamí avans de que pogués espressar el que pensava.
Diuen que quan això passava escrivia damunt les fulles verdes de les mates de l'entorn. El contacte amb la salvia de la planta tornava la tinta groga i les fulles quedaven plenes de una cal·ligrafia menuda i enigmàtica.
Això passava tant que quan en Ramon ja no hi era, les mates de Randa seguien creixent fulles grogoses amb les paraules del savi.

# data[].attributes.body
En Ramon Llull va ser l'autor de més de 200 llibres i els va escriure en 4 llengües diferents:

Llatí: era la llengua culta i de prestigi europea.
Àrab: la feia servir amb el fi de ser estès pels infidels.
Occità: ell la utilitzava a la major part de la seva col·lecció poètica.
Català: era la llengua a la qual donà prioritat per arribar al màxim nombre de lectors.

# data[].attributes.body
Ramon Llull va néixer a Palma de Mallorca el 1232/1233, uns anys després de la conquesta de l’illa per part de Jaume I. Llull va ser un pensador, un entusiasta servidor i un precedent en diversos camps del coneixement. Va viatjar per tota la Mediterrània cercant  el suport dels reis a la seva causa que no era altra que la conversió dels "infidels" al cristianisme. La seva arma era la raó, un mètode basat en el debat, que havia de ser infal·lible. Va morir decebut el 1316, amb més de vuitanta anys, al vaixell de tornada de Tunis, on havia anat a debatre amb els musulmans.