# data[].attributes.headline
Мистецькі мандри  2-Х класів по "ЧАРІВНИХ МУЗИЧНИХ ПЕРЕТВОРЕННЯХ".  МАНДРИ.  

# data[].attributes.subject
Мистецькі мандри  2-Х класів по "ЧАРІВНИХ МУЗИЧНИХ ПЕРЕТВОРЕННЯХ".  МАНДРИ.  

# data[].attributes.body
Урок № 3, ТЕМА № 2, частина друга (продовження)

Мета МАНДРІВ:
зрозуміти, яким чином, використовуючи різні ТЕМБРИ інструментів (тобто - окрасу їх лунання!) Симфонічного Оркестру, композитор Прокоф'єв "НАМАЛЮВАВ" цілу Симфонічну КАРТИНУ!

# data[].attributes.headline
Мандри "Чарівних перетворень". Перша зупинка.

# data[].attributes.subject
Мандри "Чарівних перетворень". Перша зупинка.

# data[].attributes.body
Прокоф'єв, СИМФОНІЧНА Казка "ПЕТРИК та Вовк"
Завдання - згадати, як лунають інструменти симфонічного ОРКЕСТРУ

# data[].attributes.attachment_link.title
ПРОКОФ'ЄВ Петрик та Вовк

# data[].attributes.headline
Мандри "Чарівних перетворень". Друга зупинка

# data[].attributes.subject
Мандри "Чарівних перетворень". Друга зупинка

# data[].attributes.body
На цій Зупинці ми згадаємо нашу подорож до Оркестрової Ями.

# data[].attributes.attachment_link.title
Видеть музыку - Развивающий мультфильм для детей

# data[].attributes.headline
Мандри "Чарівних перетворень". Третя зупинка. РУХАНКА.

# data[].attributes.subject
Мандри "Чарівних перетворень". Третя зупинка. РУХАНКА.

# data[].attributes.body
ЦЕ - наша ВЕСЕЛА "РУХАНКА"! Разом з друзями - Таночком та Піснею... Ще й марш покличемо - покрокуємо разом...

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
З любов'ю до дітей - Дитячі пісні

# data[].attributes.attachment_link.title
Ранкова зарядка ВВЕРХ ВНИЗ - 3Д Руханка Фізкультхвилинка. Дитячі Пісні З Любов’ю До Дітей

# data[].attributes.headline
Мандри "Чарівних перетворень". Четверта зупинка

# data[].attributes.subject
Мандри "Чарівних перетворень". Четверта зупинка

# data[].attributes.body
наших мандрів - це мультфільм про нашого Петрика та Червоний Капелюшок

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Мультики студии Союзмультфильм

# data[].attributes.attachment_link.title
Золотая коллекция мультфильмов - Петя и Красная Шапочка

# data[].attributes.headline
Мандри "Чарівних перетворень". П'ята зупинка. Фізкультурна.

# data[].attributes.subject
Мандри "Чарівних перетворень". П'ята зупинка. Фізкультурна.

# data[].attributes.body
Весела Руханка

# data[].attributes.attachment_link.title
Якщо Весело Живеться, Роби Так - Розвиваючі Мультики - Дитячі Пісні

# data[].attributes.headline
Мандри "Чарівних перетворень". Шоста зупинка. Рухлива.

# data[].attributes.subject
Мандри "Чарівних перетворень". Шоста зупинка. Рухлива.

# data[].attributes.body
І знову - РУХАНКА!!!
Із ДРУЗЯМИ - Піснею та Таночком...
Запрошуються - усі бажаючі!!!...

# data[].attributes.attachment_link.title
СОЛНЫШКО ЛУЧИСТОЕ - танцуй вместе с Super Party!

# data[].attributes.headline
Мандри "Чарівних перетворень". Сьома зупинка

# data[].attributes.subject
Мандри "Чарівних перетворень". Сьома зупинка

# data[].attributes.body
МИСТЕЦЬКА
На цій зупинці ми МАЛЮЄМО на аркуші олівцями, фарбами, фломастерами найсподобавшогося ГЕРОЯ із Симфонічної Картини, а поряд - ІНСТРУМЕНТ, за допомогою якого композитор його "НАМАЛЮВАВ!"
А в допомогу вам - те, як ХУДОЖНИЦЯ малює цю МУЗИКУ Піском...

# data[].attributes.attachment_link.title
Симфоническая сказка "Петя и волк" художник Дарья Котюх

# data[].attributes.headline
Мандри Вокальною музикою. Зупинка - Пісенно-Виконавська!...

# data[].attributes.subject
Мандри Вокальною музикою. Зупинка - Пісенно-Виконавська!...

# data[].attributes.body
Співаємо - напередодні свята, яке святкують багато людей на Україні...
Це - Свято ВЕЛИКОДНЯ!

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Мар'яна Тернінко

# data[].attributes.attachment_link.title
Марія Бурмака   Писанка

# data[].attributes.headline
Мандри Вокальною музикою. Зупинка на Виконавській Станції...

# data[].attributes.subject
Мандри Вокальною музикою. Зупинка на Виконавській Станції...

# data[].attributes.body
І знову - ПІСНЯ!...
Про Писанку...

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Ольга Мамієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Пісня "Писанки"

# data[].attributes.headline
Мандри "Зустрічаємо літо". ПОРИ РОКУ. Зупинка Філармонічна.                 Музичні подорожі у часі.                                                                   Станція - Історія Скрипки.

# data[].attributes.subject
Мандри "Зустрічаємо літо". ПОРИ РОКУ. Зупинка Філармонічна.                 Музичні подорожі у часі.                                                                   Станція - Історія Скрипки.

# data[].attributes.body
Нашою зупинкою сьогодні стане МУЗИКА для СКРИПКИ.
Про те, що це є ІНСТРУМЕНТ, в першу чергу, найбільшого виконавського інструментального складу - ми вже з вами дуже добре знаємо...
Нагадаєте НАЗВУ!?...
Так! Це - СИМФОНІЧНИЙ ОРКЕСТР!
Тепер залишилося згадати, до якої з ТРЬОХ груп Симфонічного оркестру належить СКРИПКА!?..
Абслютно вірно!!!... Я впевнена, що ви згадали!!!
До Групи СТРУННИХ СМИЧКОВИХ Інструментів!...
Пропоную вам всім переглянути та прочитати за моїм посиланням в інтернеті ІНФОРМАЦІЮ про історію створення СКРИПКИ та про те, у яких з КОМПОЗИТОРІВ вона була - НАЙУЛЮБЛЕНІШИМ інструментом!!!...

Нас чекає ЗНАЙОМЧТВО із МУЗИЧНОЮ АБЕТКОЮ. Я пропоную нам усім познайомитися та попрацювати з нею разом...
Віднайдіть за посиланням інформацію про скрипку та ... про інші інструменти, що стали СКЛАДОМ Симфонічного оркестру!!!...

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Музичні інструменти

На цій сторінці ви познайомитеся з музичними інструментами, які сформувались та використовуються у Європі.

Скрипка - струнно-смичковий музичний інструмент, "Королева музики". Має чотири струни, настроєні по квінтах: e², a¹, d¹, g. Сучасну форму отримала в 16-му ст. Найвідоміші скрипкові майстри - італійського походження - сім'я Аматі, Гварнері, Страдіварі. Більше про скрипку...Найвідоміші скрипкові твори...Видатні скрипалі...

Віолончель - струнно-смичковий інструмент, такої ж будови як скрипка та альт, але значно більших розмірів. Чотири струни настроєні по чистих квінтах - a, d, G, C. Видатні віолончельні майстри - Аматі, Гварнері, Страдіварі, Монтаньяна. Більше про віолончель...Найвідоміші твори для віолончелі...

Контрабас - струнно-смичковий музичний інструмент, вигляд якого має риси як скрипкового сімейства, так і сімейства віол. Загальна висота інструмента близько 2 м. Контрабас - це найнижчий за діапазоном струнно-смичковий інструмент. Його чотири струни, на відміну від інших струнно-смичкових інструментів симфонічного оркестру, настроюються по чистих квартах: G, D, A¹, E¹. Також застосовується п'ятиструнний контрабас з доданою п'ятою нижньою струною C¹. Більше про контрабас...

Клавесин - клавішний струнно-щипковий музичний інструмент. Перші згадки про подібний до клавесина інструмент датують 1354 роком. У 16-му ст. центром виробництва клавесинів стає Венеція. На початку 19-го ст. практично виходить з вжитку. Композитори, які писали музику для клавесина - Куперен, Рамо, Бах, Скарлатті, Моцарт і інші. Більше про клавесин...Найвідоміші твори для клавесина...

Орган - клавішно-духовий музичний інструмент, найбільший за розмірами з усіх сьогодні існуючих інструментів. Вважають, що орган придумав грек Ктесібій. В 666 р. папа Віталіан ввів орган в католицьку церкву. Найбільшим сьогодні органом у Європі є Великий орган Римо-католицького катедрального собору св. Стефана в Пассау (Німеччина). Він має 5 мануалів, 226 регістрів та 17 тисяч 774 труби! Більше про орган...Найвідоміші твори для органа...

Рояль (фр. royal - королівський) - музичний інструмент типу фортепіано, у якому струни, корпус та дека розташовані горизонтально, а звук видобувається за допомогою молоточків. Вперше фортепіано криловидної форми представив італієць Бартоломео Крістофорі у 1709 році, назвавши його "Великий клавесин з тихим та гучним звучанням". Більше про рояль...Найвідоміші твори для рояля...

Лютня - старовинний щипковий струнний музичний інструмент, з ладами на грифі та овальним корпусом. Середньовічні лютні мали 4 або 5 пар струн, грали на них плектром. Наприкінці 15 ст. лютністи поступово переходять на пальцевий метод гри. У епоху барокко кількість струн збільшується до 14-ти. Починаючи з 19 ст. лютня поступово виходить з вжитку. Більше про лютню...Найвідоміші твори для лютні...

Гітара - старовинний щипковий струнний інструмент, що приходить на зміну лютні. Класична шестиструнна гітара сформувалася в Іспанії. Стрій гітари - кварто-терцовий: e², b¹, g¹, d¹, a, e. Форму сучасної класичної гітари створив іспанський майстер Антоніо де Торрес в середині 19 ст. На сьогодні існує багато різновидів гітари, які використовуються для виконання музики у різних стилях. Більше про гітару...Найвідоміші твори для гітари...Видатні гітаристи...

Бандура - старовинний український народний музичний інструмент. Має овальний корпус, та струни, на яких грають пальцями щипком. На сучасних бандурах до 64-ох струн. Відомі зображення кобзи-бандури з 12 ст. Була шанована серед козацтва, на бандурах грали сліпці-бандуристи, яких називали кобзарями - вони подорожували, виконуючи історичні пісні, думи, псалми, канти. Більше про бандуру...Твори для бандури...

Арфа - струнно-щипковий музичний інструмент із вертикально натягнутими струнами на дерев'яній рамі трикутної форми. Арфа - один з найдревніших музичних інструментів людства. Найдавнішу арфу археологи виявили при розкопках шумерського міста в Месопотамії, її вік оцінюють в 4,5 тисячі років. На початку XVIII ст. німецький майстер Гохбрукер з Донауверта винайшов педалі для арфи, що дозволило підвищити хроматичну гаму і полегшити гру на арфі. А у 1810 році фортепіанний майстер Себастьян Ерар створив арфу з педалями подвійної дії. Цими педалями можна двічі перестроїти струну, підвищивши звук на півтон і тон, тим самим забезпечивши хроматичний звукоряд в діапазоні шести з половиною октав. Сучасна концертна арфа - музичний інструмент великого розміру, має до 47 струн. Концерт для арфи написав український композитор А. Й. Кос-Анатольський. Більше про арфу...

Флейта - загальна назва для деяких деревяних духових інструментів. Один з найдревніших за походженням. В кінці 17 ст. флейта була вдосконалена французькими майстрами на чолі з Оттетером. Біля 1847 року флейту вдосконалив німецький майстер Теобальд Бьом, після чого її конструкція залишається практично незмінною. Більше про флейту...Найвідоміші твори для флейти...

Труба - мідний духовий музичний інструмент. З давніх-давен використовувався у якості сигнального. У середньовіччі трубачі були обов'язковими членами армії. У 1830-х роках придумали вентильний механізм, який дав трубі хроматичний звукоряд, і відтоді вона поступово стає повноцінним класичним інструментом. Більше про трубу...Найвідоміші твори для труби...

Кларнет - музичний інструмент сімейства дерев'яних духових. Кларнет був винайдений в кінці XVII - початку XVIII століття Нюрнберзьким музичним майстром Йоганом Хрістофом Деннером (1655-1707). До кінця XVIII століття кларнет стає повноправним інструментом класичної музики. На сьогодні існують декілька видів кларнетів, найпоширенішеми з яких є так звані "французькі" та "німецькі", що відрізняються системою клапанів, мундштуками та тростинами. Сучасний кларнет є досить складним механізмом - він має близько 20 клапанів, безліч осей, ресор, тяг і гвинтів. Провідні фірми-виробники музичних інструментів постійно удосконалюють конструкцію кларнета. Більше про кларнет...

Гобой - дерев'яний духовий музичний інструмент сопранового регістру. З'явився у Франції в середині XVII ст. Велике значення для еволюції гобою мало винайдення на початку XIX ст. Т. Бьомом системи клапанів, спочатку застосоване для флейти. Згодом французькі майстри Гійом Трибер, Франсуа і Люсьєн Лоре пристосували винайдення Бьома і для гобою, таким чином надавши інструменту сучасного вигляду. Традиційно саме гобой задає настроювання оркестру по ноті ля першої октави. Це пов'язано з тим, що завдяки невеличкій тростині гобой найменше підданий розстроюванню, проте і підстроїти гобой можна лише в дуже обмеженому діапазоні. Більше про гобой...

Фагот - Винайдений в 1539 р. Афраніо з Феррари. Сучасного вигляду фагот набув у 1834 році в результаті вдосконалень, здійснених німецьким майстром І. А. Хеккелем та фаготистом К.Альменредером. Деякий час носив назву дульциан від італ. dolce - ніжний. Різновид фаготу - контрафагот, найнижчий по звучанню музичний інструмент симфонічного оркестру, звучить октавою нижче фаготу. Більше про фагот...

Саксофон - духовий музичний інструмент. Сконструйований в 1841 р. бельгійським майстром А. Саксом (патент 1846 р.) Виготовляється з латуні. Має конічний стовбур, мундштук з одинарною тростиною (як у кларнета) та систему клапанів (як у гобою та флейти), завдяки чому належить до сімейства дерев'яних духових. Аплікатура саксофона близька до аплікатури гобоя, а принцип звуковидобування - до кларнета. При цьому регістри саксофона більш однорідні, ніж регістри кларнета. Кінець XIX ст. в США є епохою зародження джазу, і саксофон, завдяки специфічному звуку і величезним виразовим можливостям, швидко завоював популярність в цьому музичному напрямку. В епоху свінгу (з середини 1930-х років) в моду увійшли джазові оркестри (бігбенди), в яких група саксофонів стала обов'язковою частиною. Починаючи з регтайму, диксиленду та свінгу і закінчуючи авангард-джазом, саксофон є найпопулярнішим інструментом джазу, а врешті символом джазу. Більше про саксофон...

Валторна - музичний інструмент сімейства мідних духових. Тривалий час валторна була натуральним інструментом, тобто на валторні можна було виконати лише звуки, що відносяться до натурального звукоряду, вибудованому від основної ноти. Тому в епоху класицизму були поширені валторни найрізноманітніших строїв, які застосовувалися в залежності від тональності, в якій був написаний той чи інший твір. Вентильна валторна входить в музичну практику лише в 30-х роках 18 ст. Серед мідних духових валторна вирізняється м'якістю тембру. Більше про валторну...

Тромбон - музичний інструмент сімейства мідних духових. Складається з двічі зігнутої циліндричної труби, загальною довжиною близько 3 метрів, діаметром - від 15 мм. На верхню частину труби встановлюється мундштук, через який музикант вдуває повітря. Верхня частина труби завершується розтрубом. Середня частина - розсувна, називається кулісою. Висуваючи кулісу, музикант збільшує об'єм вібруючого повітря та, відповідно, понижає звук інструменту. Специфічним засобом зміни тембру звуку на тромбоні є сурдина. Тромбон також широко використовується в джазі, особливо в оркестрах діксиленду та свінгу. Більше про тромбон...

Туба - найнижчий за теситурою мідний духовий інструмент. У 1835 році німецькі майстри Віпріхт і Моріц з Веймара винайшли духовий інструмент, який назвали "туба" (лат. tuba - труба). Спочатку недосконала, вона використовувалась лише у військових та садових оркестрах. Та після вдосконалення інструмента майстром Адольфом Саксом в сер. 19 ст., тубу почали використовувати і в симфонічному оркестрі. Зараз використовують тубу двох конструкцій: концертна туба - стаціонарний інструмент, на якій грають сидячи; та сузафон (гелікон) - інструмент, сконструйований таким чином, що виконавець одягає його на шию, спираючи на праве плече. На цьому інструменті можна грати, крокуючи, тому він широко використовується у військових оркестрах. Першим значним симфонічним твором, де використана туба, є "Фантастична симфонія" Г. Берліоза. Більше про тубу...

Ксилофон - ударний музичний інструмент з визначеною висотою звуку. На дерев'яних пластинках - клавішах інструменту грають спеціальними паличками, з наконечниками з дерева, пластику або щільної гуми. Клавіатура сучасного ксилофону настроюєтся за звуками хроматичної гами, на зразок фортепіанної. Під клавішами ксилофону разташовані спеціальні трубки-резонатори, які роблять звучання більш об'ємним. Зараз ксилофон - один з основних ударних інструментів симфонічного оркестру. Народні ксилофони використовуються в музиці народів Індонезії, Філіппін, Африки, Південної Америки та ін. Більше про ксилофон...

Литаври - ударний музичний інструмент з визначеною висотою звуку. До Європи потрапили з Азії в 15 ст. Литаври мають конструкцію з двох або декількох мідних котлів, відкрита сторона яких затягнута шкірою. Змінюючи натяг шкіри можна змінювати висоту звуку інструментів. Розрізняють литаври гвинтові та педальні. У симфонічному оркестрі, як правило, використовуються литаври трьох розмірів - велика, середня та мала. Грають на литаврі двома паличками з м'якими голівками, особливий прийом гри - тремоло (швидке чергування ударів обох паличок). Більше про літаври...

Тарілки - ударний музичний інструмент з невизначеною висотою звуку. Тарілки відомі з часів стародавнього Єгипту, Індії, Китаю. В Європі відомі із середньовіччя. Інструмент має вигляд двох дисків, викуваних зі спеціального сплаву, в основі якого латунь та бронза. Використовують тарілки різного діаметру: малі - (25-35 см), середні - (37-45 см), великі (47-60 см), а також різної товщини. На парних тарілках грають, вдаряючи однією по іншій зустрічним ковзаючим рухом. Розрізняють відкритий удар, при якому тарілки продовжують вільно звучати та закритий, при якому краї тарілок виконавець притискає до плечей.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
про музичні інструменти

# data[].attributes.attachment_link.title
Музичні інструменти

# data[].attributes.attachment_link.description
На цій сторінці ви познайомитеся з різними музичними інструментами. Європейські музичні інструменти, інструменти симфонічного оркестру, та інші.

# data[].attributes.headline
Мандри "Зустрічаємо літо!". ПОРИ РОКУ. Зупинка  СИМФОНІЧНА.

# data[].attributes.subject
Мандри "Зустрічаємо літо!". ПОРИ РОКУ. Зупинка  СИМФОНІЧНА.

# data[].attributes.body
На нас чекає - Станція ФІЛАРМОНІЯ !!!
Я пропоную завітати до концертної звли ФІЛАРМОНІЇ та послухати музику видатного КОМПОЗИТОРА Антоніо ВІВАЛЬДІ,  який за допомою різних інструментів Симфонічного Оркестру намагався  намалювати ПОРИ РОКУ!...
Сьогодні ми СЛУХАЄМО - Весну!!!

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Мир Классики

# data[].attributes.attachment_link.title
Вивальди. Весна. Часть 1 Аллегро. Март

# data[].attributes.headline
Мандри "Зустрічаємо літо!".  ПОРИ РОКУ.                                  Зупинка Композиторська. Інформаційна.

# data[].attributes.subject
Мандри "Зустрічаємо літо!".  ПОРИ РОКУ.                                  Зупинка Композиторська. Інформаційна.

# data[].attributes.body
І в мене є для вас пропозиція!...
Продовжити знайомство із Музичною Абеткою!!!...
Ось за цим посиланням...
І пошукати всім разом інформацію про те, де і коли жив відомий, геніальний італійський композитор Антоніо ВІВАЛЬДІ, який дуже поважав та любив скрипку...
Спочатку, прочитайте про його сучасників-композиторів, а потім - віднайдіть інформацію про нього самого...

# data[].attributes.attachment_link.title
Видатні європейські композитори

# data[].attributes.attachment_link.description
На цій сторінці ви зможете познайомитись з видатними європейськими композиторами-класиками. Жан Батіст Люллі (1632-1687) - видатний французький композитор, скрипаль, музичний діяч епохи барокко, італієць за походженням. Засновник французької оперної та балетної національної школи. Біографія композитора... Арканджело Кореллі (1653-1713) - італійський скрипаль і композитор, основоположник італійської скрипкової школи.

# data[].attributes.headline
Мандри "Зустрічаємо літо!". ПОРИ РОКУ. Зупинка Композиторська. Інформаційна.

# data[].attributes.subject
Мандри "Зустрічаємо літо!". ПОРИ РОКУ. Зупинка Композиторська. Інформаційна.

# data[].attributes.body
Музична Абетка - знову приходить нам на допомогу...
Антоніо ВІВАЛЬДІ. Декілька сторінок його біографії...
Намагаємося самостійно прочитати цю інформацію...
Відкриваємо посилання - і занурюємося у цікаві сторінки біографії Вівальді, італійського композитора...

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Антоніо Лучо Вівальді (італ. Antonio Lucio Vivaldi) - італійський композитор, скрипаль, педагог, диригент, католицький священик. Ще за життя отримав визнання у Європі як композитор та скрипаль-віртуоз, затвердив нову, так звану "ломбардську" манеру виконання та мав вплив на розвиток віртуозної скрипкової техніки.

Своєю творчістю вплинув не тільки на сучасних йому італійських композиторів, а й на зарубіжих музикантів. Автор 40 опер, ораторій, понад 500 концертів, Вівальді найбільше відомий своїми скрипковими та інструментальними концертами. Найвідоміший та найпопулярніший його твір - Concerto grosso "Чотири пори Року" для струнного оркестру.

Антоніо Вівальді народився 4 березня 1678 року у Венеції, що була у той час столицею Венеціанської республіки. Предки Антоніо походили з Брешії, де народився його батько - Джованні Вівальді. У десять років Джованні переїздить до Венеції, там навчається перукарського ремесла. Він час від часу музикує на скрипці а згодом і взагалі повністю присвячує себе музиці.

Скоріше всього саме батько і став першим музичним наставником Антоніо, навчивши його грі на скрипці, оскільки достовірних відомостей про це немає. Антоніо починає грати на скрипці з десяти років, в 1689 - 1692 роках заміщав батька в капелі собору Святого Марка на час його частих поїздок з Венеції.

Служба батька в церковному соборі та знайомства з духовенством вплинули на вибір кар'єри юного Антоніо - він вирішує стати священиком. На той час у Італії було звичною справою суміщення духовної та музичної кар'єр.

У 1693 році Антоніо був пострижений в ченці, а у 1703 році висвячений в сан священика.

З 1713 року стає директором жіночої консерваторії "Пієта" ( "Ospedale della Pietа"). Тут розпочинається перший період його блискучої педагогічної та творчої діяльності. Ставши педагогом однією з кращих консерваторій Венеції, Вівальді потрапляє в середовище з блискучими музичними традиціями, де перед ним відкриваються можливості для здійснення найрізноманітніших творчих задумів.

У 1713 році Вівальді написав свій перший твір - трьохактну оперу "Оттон на віллі" ( "Ottone in villa"). Період з 1713 по 1718 рік дослідники вважають найпродуктивнішим етапом у творчості композитора: за ці п'ять років він написав вісім опер.

З 1719 по 1722 роки Вівальді працює в Мантуї та частково в Німеччині. У Мантуї Вівальді познайомився з оперною співачкою Ганною Жіро ( Anna Giraud). На думку дослідників, саме Вівальді належить велика заслуга у становленні Ганни Жіро як оперної співачки, що цілком ймовірно, так як італійські оперні композитори зазвичай досконало володіли секретами вокальної техніки.

Це знайомство мало великий вплив на подальшу долю Вівальді. Постійною супутницею Вівальді стала також сестра Ганни Жіро, Паоліна, яка взяла на себе турботи про здоров'я композитора, який хворів на астму. Ці занадто тісні для духовної особи взаємини з сестрами Жиро, порушення норм поведінки священика призвели до загострення його відносин з церковної знаттю Папської області. Відомо, що в 1738 році кардинал-архієпископ міста Феррари Руффо заборонив Вівальді в'їхати у місто та відслужити месу у зв'язку з гріхопадінням композитора. На ті часи ця заборона була нечуваною ганьбою і означала для Вівальді, який колись грав перед папою римським, повну дискредитацію його як духовної особи. Не менш значними були і фінансові втрати.

У 1723 році відбулася його перша поїздка до Риму і постановка нової опери "Ercole sul Termodonte" ("Геркулес на Термодонті"), яка з тріумфом була прийнята римлянами.

У 1725 році в Амстердамі (Голандія) був виданий цикл з 12 концертів "Il Cimento dell'Armonia e dell'Invenzione" ("Спокуса гармонії і інвенції" або "Суперечка Гармонії з Винаходом"), написаний ним приблизно в 1720 році.
Всесвітньо відомі, деколи неточно іменовані "Пори року", чотири перші концерту цього циклу вже тоді справили незабутнє враження на слухачів своєю шаленою пристрастю і новаторством. Правильна назва - "Чотири пори року" ( Le Quattro Stagione). Кожному з концертів передує віршований сонет, зміст якого визначає характер музичного розвитку. У присвяті автор сонетів не вказаний, і є підстави вважати, що ним був сам Вівальді.
Перед публікацією циклу він грунтовно переробив партитуру, щоб зробити більш зрозумілим програмний задум музики.

По справжньому новаторський за задумом цикл "Чотири пори року" значно випередив свій час, передбачивши пошуки в області програмної музики композиторів-романтиків XIX сторіччя.

Всього відомо 28 інструментальних творів Вівальді, наділених програмними назвами.

У 1735 році Вівальді знову деякий час був капельмейстером.

Наприкінці 1740 роки Вівальді назавжди розлучився з "Пієтою", яка протягом стількох років була зобов'язана йому своєю музичною славою. Остання згадка його імені в документах консерваторії пов'язана з розпродажем ним 29 серпня 1740 своїх концертів по одному дукату за штуку. Така низька їх вартість пояснюється матеріальними проблемами Вівальді, вимушеного готуватися до тривалої подорожі.

У 1740 році музикант остаточно залишає Венецію і направляється до свого покровителя, імператора Карла VI, у Австрію. Та прибув він до Відня у невдалий час, через кілька місяців після його прибуття Карл VI помирає, і починається війна за австрійську спадщину.

Всіма забутий, хворий і без засобів до існування він помирає у Відні 28 липня 1741, де був похований на кладовищі для бідних.

Після смерті музична спадщина Антоніо Вівальді перебувала в забутті майже 200 років, і лише в 20-х роках XX століття італійським музикознавцем були виявлені збірки рукописів композитора. Довгий час про Вівальді було відомо завдяки тому, що Й.С.Бах зробив ряд транскрипцій його творів.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
видатний італійський композитор

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
відомі композитори

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
європейський композитор

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
скрипаль та композитор

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
біографія композитора

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
антоніо вівальді

# data[].attributes.attachment_link.title
Біографія Антоніо Вівальді

# data[].attributes.attachment_link.description
Антоніо Лучо Вівальді (італ. Antonio Lucio Vivaldi) - італійський композитор, скрипаль, педагог, диригент, католицький священик. Ще за життя отримав визнання у Європі як композитор та скрипаль-віртуоз, затвердив нову, так звану "ломбардську" манеру виконання та мав вплив на розвиток віртуозної скрипкової техніки. Своєю творчістю вплинув не тільки на сучасних йому італійських композиторів, а й на зарубіжих музикантів.

# data[].attributes.headline
Мандри "Зустрічаємо літо". Зупинка - Філармонічна.          КОНЦЕРТ "Пори року" Антоніо Вівальді. Весна. Літо.

# data[].attributes.subject
Мандри "Зустрічаємо літо". Зупинка - Філармонічна.          КОНЦЕРТ "Пори року" Антоніо Вівальді. Весна. Літо.

# data[].attributes.body
СЛУХАЙТЕ!!!!...
АЙ-яй яай!!!..
А про саме ГОЛОВНЕ - ми з вами і забули згадати?!...
Про те, що ж  називають Музиканти,  КОМПОЗИТОРИ та ВІИКОНАВЦІ, словом "КОНЦЕРТ"!???...
І нам  у допомогу - Музична Абетка!!!
Синонім слову КОНЦЕРТ - "ЗМАГАННЯ"...
Змагається - Симфонічний оркестр з якимось ОДНИМ з Інструментів!
У Вівальді, у концерті "Пори року" - це змагання між СКРИПКОЮ і Симфонічним Оркестром!...
Читайте далі - у Музичній Абетці...

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Основні значення італійського слова cadenza - темп, ритм, розмір, швидкість. Однак музичне значення поняття каденції походить від дієслова cadere, який перекладається як "падати, впасти, звалитися, скидатися, опускатися" і т. д. Ви прекрасно знаєте, що кінець оповідного пропозиції в мові, що позначається крапкою, супроводжується зниженням голосу. Якщо ви згадайте хоча б кілька мелодій, ви переконаєтеся, що більшість з них теж закінчується пониженням інтонації або, як кажуть про музику, низхідними інтонаціями. Так от, каденція (у тому значенні, про який зараз йде мова, вживають і рівнозначне слово "каданс") є останньою інтонацією перед закінченням, власне кажучи, остаточної інтонацією. Як і в мові, остання інтонація дуже багато що визначає в характері висловлювання.

Є й інше значення цього слова: віртуозне завершення вокальної або інструментальної п'єси. У інструментальних концертах існує традиція приділяти цілий фрагмент (як правило, незадовго до кінця твору або однієї з його частин) концертуванням соліста. У каденції артист показує свою віртуозну майстерність, вміння імпровізувати (раніше каденції не виписували, а просто вказували в нотах місце, де вони повинні бути), блиск і темперамент своєї гри. Починаючи з Бетховена, композитори стали самі складати і записувати каденції до своїх творів.

Пізніше каденцією стали називати сольні фрагменти в симфонічних творах.

Музикували таким чином і в скромних будиночках ремісників, і в аристократичних салонах. Звідси й пішов вислів - камерна музика ( camera по-італійськи - кімната), тобто музика, призначена для виконання не у великому залі театру або в церкві, а в кімнаті, музика домашня.

Зрозуміло, що в кімнаті не можна було грати симфонії, виконувати опери або ораторії. Тому камерними називали твори, написані для невеликої кількості виконавців - сольні інструментальні п'єси, дуети, тріо, квартети, пісні та романси, які можна було виконати в домашніх умовах. І хоча з часом камерна музика вийшла з віталень в концертні зали, стара назва її збереглася. Втім, і зараз її намагаються виконувати не в великих концертних залах, де зазвичай звучать симфонії і ораторії, а в менших за розміром камерних залах.

Що ж до канону в музиці, то це - цікавий прийом. Тут теж буквальне слідування, але не загальному якомусь правилу, а мелодії. Один голос починає співати, другий повторює за ним його мелодію абсолютно буквально, без змін. Напевно, ви бавились гру, коли, перекривляючи когось, повторювали за ним слово в слово. Це точний аналог музичного канону.

Особливий різновид канону - нескінченний канон. Мелодія в ньому може повторюватися скільки завгодно разів, переходячи від закінчення знову до початку.

Кант. Будь-яке слово в музиці з коренем "кант" неодмінно відноситься до співу. Тому що латинське слово cantus означає "спів", "пісня". Але за словом стоїть жанр, а за жанром - історія.

Італійські канцонетти, невеликі дво- або триголосні пісні виникли наприкінці XVI століття і в XVII - вже були дуже популярні як в Італії, так і за її межами. У Польщі, в Білорусії і в Україні з'явилися родинні їм канти. Це триголосні, з чітким танцювальним ритмом пісні, які так міцно увійшли в побут, що їх інтонації живлять нашу пісню донині (пригадаймо канти Г.Сковороди).

Спочатку канти складалися тільки на духовні тексти, але виконувалися в побуті. У цьому немає нічого суперечливого, тому що все світське мистецтво східнослов'янських країн того часу грунтувалося на сюжетах і образах, запозичених з Євангелія і Біблії. І грамота і культура йшли тоді лише від церкви. Але в XVIII столітті, крім духовних, з'явилося безліч світських кантів з найрізноманітнішою тематикою: любовно-ліричні, жартівливі, патріотичні, вітальні, панегіричні і т. д. А більш ранні канти духовного змісту, написані на тексти псалмів, стали називатися "псальмами" .

Мелодика кантів поєднує в собі риси народної пісні, знаменного розспіву, менуета.

У католицьких храмах вже багато століть богослужіння супроводжується музикою. У соборах і великих церквах здавна споруджували органи. Органісти імпровізували, супроводжували своєю грою спів хору, і богослужіння виходило дуже урочистим, справляло сильне враження на тих, хто молиться. Але в маленьких церквах, каплицях, органів не було. Хору там доводилося співати без супроводу. Тому з часом спів без інструментального акомпанементу і стали називати: "як в каплиці". По-італійськи - a cappella. А сам хор стали називати капелою.

Тепер це слово розширило своє значення. Ним іноді називають не тільки хоровий, але й інструментальний колектив.

Капельмейстер. В XVIII столітті великі аристократи часто заводили у себе цілий штат музикантів - оркестр, хор, солістів-співаків. Такий штат стали називати капелою, а його керівника - капельмейстером. Наприклад, композитор Гайдн більше тридцяти років прослужив капельмейстером в капелі князя Естергазі.

Спочатку обов'язки капельмейстера були дуже різноманітні. Він повинен був не тільки керувати всіма музикантами, підбирати репертуар і складати музику, але і стежити за станом музичних інструментів, за нотною бібліотекою, давати уроки співу, загалом займатися всім, що зволить доручити йому пан.

З часом у капельмейстера залишилися переважно диригентські обов'язки. Ще пізніше керівника симфонічного оркестру капельмейстером називати перестали: цей термін відносився до недавнього часу тільки до диригентів військового духового оркестру. Тепер же це звання зовсім вийшла з ужитку.

Іноді вживають не італійську, а французьку форму цього терміну - каприс ( caprice). Широко відомі скрипкові каприси Паганіні - віртуозні, химерні п'єси, оркестрове "Андалузьке капріччіо" К.Сен-Санса.

Кастаньєти належать до числа ударних інструментів симфонічного оркестру. Застосовують їх досить часто, як правило, в танцювальних епізодах - у опері Бізе "Кармен" у другому акті героїня танцює під кастаньєти, якими вона вистукує хитромудрий ритм.

Усі чули слово "каштан" - від якого походить назва цього інструменту, нагадуючи їх своєю формою.

Справжні іспанські кастаньєти робляться з дерева твердих порід - чорного дерева, самшиту, кокосової пальми. За формою вони нагадують раковини і з'єднані попарно шнурком, який стягується навколо великого пальця. Техніка гри на кастаньєти досить складна. Іспанські танцівники оволодівали нею з дитинства.

В оркестрі застосовують спрощений різновид кастаньєт: дві пари дерев'яних раковин, насаджених на кінці рукоятки.

Квартет. Слово це має не одне значення. Як і назва інтервалу - кварта - воно походить від латинського quartus - четвертий. Що ж називають словом "квартет"? Насамперед квартет - це назва твору. Твору багаточастинного (перша частина якого написана, як правило, в сонатній формі) і призначеного для чотирьох - звідси і quartus - виконавців. Найбільш часто квартети пишуть для двох скрипок, альта і віолончелі. Називається він струнним, тому що розрахований на виконання одними тільки струнними інструментами. Струнні квартети писали Гайдн (якого вважають засновником класичного квартету), Моцарт, Бетховен та ін.

Квартети для іншого складу інструментів зустрічаються значно рідше. Наприклад, фортепіанний - для скрипки, альта, віолончелі та фортепіано. Бувають і квартети для духових інструментів. У операх досить часто зустрічаються квартети вокальні - ансамблі, в яких беруть участь чотири дійові особи опери. Наприклад, в останньому акті опери Верді "Ріголетто" є квартет Герцога, Джильди, Маддалени і Ріголетто.

Учасників виконання квартетних п'єс теж називаються квартетом.

У коді зазвичай закріплюється, затверджується головна тональність твору, звучать його основні теми.

Як правило, колоратури зустрічаються в творах, написаних для найвищого, легкого і рухливого жіночого голосу - колоратурного сопрано. Так ви, напевно, не раз чули арію Цариці ночі з опери Моцарта "Чарівна флейта" . Але бувають колоратури і в творах, написаних для інших голосів. Наприклад, арія дона Базиліо "Наклеп" в опері Россіні "Севільський цирульник" написана для баса, але багато "прикрашена" колоратурою.

Особливо характерні колоратури для опер італійських композиторів. Італійські співаки здавна славилися своєю віртуозністю, і з найдавніших часів в італійській музиці склалася традиція збагачувати вокальну музику різними прикрасами. У XIX столітті ця традиція почасти позначилася і в творах композиторів інших країн.

Зародження жанру припадає на 30-ті роки 18 ст., коли в Італії виникла опера-буффа. У Франції середини 18 ст. цей жанр, що виріс з веселих ярмаркових балаганних сценок, отримав назву "опера-комік".

Англійської різновидом комічної опери була так звана "баладна опера" з її яскраво вираженими пародійними рисами. У Німеччині набув поширення зінгшпіль, найбільш яскраві зразки якого створив Моцарт.

В цілому, для комічної опери характерна перевага жанрово-побутової стилістики, наявність речитативів, а іноді і розмовних епізодів. Мелодика близька до народних витоків, твір орієнтований на більш широку, демократичну аудиторію. Наприкінці 19 ст. жанр втрачає визначеність, частково передавши свої функції опереті і мюзиклу, з одного боку, з іншого ж боку, на прикладі "Фальстафа" або "Кавалера троянди" можна бачити, що комічна опера стала частиною сучасної музичної культури з її досить складною, витонченою музичною мовою.

Композитор. Були часи, коли цим словом називали будь-якого, хто займався композицією, якої б галузі мистецтва це не стосувалося. Адже латинське composito означає - твір, складання. Термін compositor можна перевести як автор, упорядник і віднести його до чого завгодно, навіть до складання (композиціі) витончених букетів.

Проте вже починаючи з XVI століття цей термін все частіше став вживатися в значенні "письменник музики" (спочатку говорили, як правило, "композитор музики"). Зараз у нього є тільки одне це значення.

Дуже важко стати справжнім композитором. Для цього потрібно присвятити все своє життя музиці: з дитинства вчитися грати на роялі, добре знати всі музичні науки - теорію музики, гармонію, поліфонію, оркестровку, історію музичного мистецтва. Потрібно вивчити твори всіх великих композиторів минулого і сучасності, зрозуміти особливості їхньої творчості; вивчити особливості звучання всіх музичних інструментів. Тільки тоді можна писати справжню хорошу музику. Зрозуміло, якщо є творчий хист.

Ті, хто хоче стати композитором, навчаються в музичному училищі і в консерваторії на теоретично-композиторському факультеті.

У XVI столітті в Італії консерваторіями назвали міські дитячі притулки, де виховували сиріт і безпритульних. (В одній з таких консерваторій пізніше викладав композитор Антоніо Вівальді). Зберігаючи життя дітям, їм давали і які-небудь трудові навички, навчали ремеслам. Однією з професій для цих дітей була музика, співоче мистецтво. З них готували співаків церковних хорів. Поступово така спеціалізація стала основною, і таким чином консерваторії перетворилися на музичні навчальні заклади.

Історично склалося так, що роль вищих музичних навчальних закладів у різних країнах і навіть містах виконують не тільки консерваторії, але академії, інститути, вищі школи музики, коледжі і т. д.

Консонанс - протилежність дисонансу, що відрізняється жорсткістю, "колючістю" звучання. Зіставлення консонансів і дисонансів, їх взаємини нерідко складають основу музичного розвитку. Музика, що складається з одних консонансів, так само неможлива, як і така, що складається з одних дисонансів. Однак не все так просто і прямолінійно. Поняття консонанса з кожним століттям все більше розширюється. Багато співзвуччь, що вважалися дисонансами, поступово сприймаються все м'якше, переходячи в розряд консонансів. Це збагачує і розвиває музичне мислення. Ви зможете переконатися в цьому, прослуховуючи і порівнюючи твори Баха і Вагнера, Моцарта і Дебюссі і т. д.

Хоча конферансьє, здавалося б, не має прямого відношення до основної - музичної сторони концертів, його роль дуже значна. Весь його вигляд, манера мови, артистизм, індивідуальність повинні створювати особливу атмосферу концерту: святковість, урочистість, благородство. Конферансьє задає тон і стиль усьому залу, подібно до того, як це роблять ведучі телепрограм.

Концерт. Латинське concertare означає змагатися. Італійське concerto - згода. У музиці концертом стали називати твір, у виконанні якого беруть участь соліст і оркестр. Вони ніби змагаються один з одним: віртуозна партія соліста протиставлена ​​барвистості звучання оркестру. Як правило, інструментальні концерти складаються з трьох частин і створюються за тим же принципом, що і сонати. Зустрічаються також концерти, що складаються з більшої кількості частин, бувають вони і одночастинні. Безліч концертів написано для рояля, скрипки, віолончелі з оркестром. Є концерти і для інших інструментів - для духових, для гітари і т. д. Ви могли почути і концерт для голосу з оркестром. Його написав український композитор Р. Глієр.

Іноді композитори пишуть концерти не для одного, а для двох або трьох соло інструментів. Тоді концерт так і називається: подвійний або потрійний...

Що ж до іншого значення терміна концерт, то воно означає публічне виконання музичних творів, на якому присутня публіка. Так само називають, крім того, виконання музичних творів по радіо і телебаченню, хоча передачі там часто ведуться зі студій, в яких ніякої публіки не буває.

Концерти можуть бути різні: симфонічні і камерні, хорові та естрадні, сольні та змішані.

Концертмейстерами називаються також акомпаніатори, які не тільки виступають з співаками і інструменталістами, але й допомагають їм розучувати свої партії, працюють з оперними артистами, допомагають при постановці балетного спектаклю, виконуючи під час репетицій партію оркестру.

Однак не всякий музикант, який акомпанує співакові або інструменталісту, - просто концертмейстер. За цю справу нерідко беруться і великі музиканти, тим більше при виконанні таких творів, в яких фортепіанна партія дуже розвинена і ансамбль набуває характеру рівноправного дуету.

Корифей. Три різних значення цього грецького слова пов'язані між собою.
Перше - керівник хору в давньогрецькій трагедії.
Друге - провідний артист кордебалету.
Нарешті, третє - переносне: найбільший, провідний вчений, фахівець, діяч і т. д.

У музиці кульмінація так само необхідна, як центр композиції в живописі або в архітектурі. До нього притягується основна увага глядача. Кульмінацій може бути кілька. Але головна зазвичай припадає на певний розділ всієї форми, який знаходиться приблизно між серединою і кінцем твору, в так званій точці "золотого перетину".

Людське сприйняття так влаштовано, що на початку твору його увага найбільш активна. І для того, щоб вона не слабшала, її підтримують наростаннями звучності, які призводять до кульмінації. Яка ж вона, музична кульмінація? Зазвичай це найгучніше місце. Як правило, в ньому беруть участь всі інструменти, для яких даний твір написано. Обов'язково захоплюється верхній регістр. Всіма можливими засобами досягається максимальне емоційне напруження. Це не означає, що у всякому творі неодмінно задумана найсильніша кульмінація. У кожній композиції вона така, яку вимагає загальний задум, зміст твору. Кульмінація може бути і тихою. Ми її впізнаємо за особливою напругою нашої уваги.

Куранта. Це давно забутий придворний танець, колись поширений в європейських країнах. У XVI столітті він був відомий навіть не стільки як танець, скільки як танцювальна гра, зі стрибками, дуже жвава і весела. Настільки весела, що старші люди, дивлячись, як пустує в куранті молодь, бурчали про падіння моралі так само, як нині, у зв'язку з рок-музикою.
Але минув час, і, "ставши розсудливою", куранта як чисто інструментальна, хоча і танцювально-ритмічна музика увійшла до складу інструментальних сюїт. Тепер вона відома головним чином по сюїтах Й. С. Баха. Це було в першій половині XVIII століття, потім куранту витіснив інший тридольний танець - менует.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
музичний словник – “к” багато цікавих та пізнавальних термінів

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
слова розташовані в алфавітному порядку.

# data[].attributes.attachment_link.title
Музичний словник - "К"

# data[].attributes.attachment_link.description
Основні значення італійського слова cadenza - темп, ритм, розмір, швидкість. Однак музичне значення поняття каденції походить від дієслова cadere, який перекладається як "падати, впасти, звалитися, скидатися, опускатися" і т. д. Ви прекрасно знаєте, що кінець оповідного пропозиції в мові, що позначається крапкою, супроводжується зниженням голосу.

# data[].attributes.headline
Мандри "Зустрічаємо літо!".  Зупинка Виконавська. Вокальна.

# data[].attributes.subject
Мандри "Зустрічаємо літо!".  Зупинка Виконавська. Вокальна.

# data[].attributes.body
Пропоную, насамперд - розучити та заспівати ВЕСНЯНОЧКУ!
А потім - помандруємо далі, де на кожній Зупинці на вас буде чекати цікавий мультфільм із піснями про ЛІТО, ДРУЗФІВІ та ГАРНИЙ НАСТРІЙ та музикою...

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
З любов'ю до дітей - Дитячі пісні

# data[].attributes.attachment_link.title
Пісня Про Літо - Дитячі Пісні та Мультики Українською Мовою - З Любов'ю до Дітей

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
З любов'ю до дітей - Дитячі пісні

# data[].attributes.attachment_link.title
Пісня Про Кульбабу - Наталія Май

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
З любов'ю до дітей - Дитячі пісні

# data[].attributes.attachment_link.title
Кап Кап - Наталія Май

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
З любов'ю до дітей - Дитячі пісні

# data[].attributes.attachment_link.title
Жук - весела дитяча пісенька - З любов'ю до дітей

# data[].attributes.attachment_link.title
Капітошка (1980) | мультфільми українською мовою

# data[].attributes.attachment_link.title
Котик та Півник - мультфільми українською мовою

# data[].attributes.attachment_link.title
Про Всіх На Світі (1984) - мультфільми українською мовою