# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Валентин Кошелевський

# data[].attributes.attachment_link.title
Екзюпері, Антуан де Сент

# data[].attributes.body
Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Арх. Карло Мадерно, церква Св. Сусанни у Римі, один з перших зразків римського бароко, 1603 рік.

Михайлівський Золотоверхий собор у Києві (1113), - характерний приклад стилю українського бароко.

Аннібале Карраччі, малюнок до стінопису в галереї Фарнезе, 1597 р(?)

Баро́ко (від порт. barroco ісп. barrueco та фр. baroque - "перлина неправильної форми") - стиль у європейському мистецтві (живописі, скульптурі, музиці, літературі) та архітектурі початку XVI століття - кінця XVII століття. Хронологічно бароко слідує за Ренесансом, за ним іде Класицизм. За естетичним визначенням, бароко - стиль, що виникає на хвилі кризи гуманізму і народження маньєризму. Він висловлює бажання насолоджуватись дарунками життя, мистецтва і природи. Якщо ренесанс мав незначне поширення у країнах за межами Західної Європи, то з доби бароко почалося справжнє поширення європейської цивілізації на інші континенти.

Батьківщиною бароко вважається Італія та її такі визначні мистецькі центри як Рим, Мантуя, меншою мірою - Венеція і Флоренція, де зберігаються перші зразки бароко в архітектурі, скульптурі, живописі.

Культура та література бароко позначена прагненням вразити читача пишним оздобленням твору, відтворенням постійного руху, пишності, вихору часу, алегоризмом, різкими контрастами, тенденцією життєствердного сприйняття дійсності, вираженням просвітницької тематики.

Характерною є пишнота, парадність, яскравість кольорів, контрастність, екстравагантність орнаменту, асиметрія конструкцій. У бароковій архітектурі панують сильні контрасти об'ємів, перебільшена пластика фасадів, ефекти світлотіні та кольору. Живопис і скульптура відзначаються декоративно-театральними композиціями, тонкою розробкою колориту й ефектів освітлення, ускладненою пластикою, парадністю. У музиці - поява опери, розвиток вільного поліфонічного стилю (зокрема у творчості Йоганна Себастьяна Баха).

Назва стилю має французьке походження. Етимологію слова достеменно не встановлено: одні дослідники вказують на французьке слово "baroco" - логічна формула беззмістовного, інші - на зв'язок із назвою перлини мушлі, що має подовжену, неправильну форму.

Слово "barocco" зустрічається й в італійських джерелах стосовно нечесного прийому в торгівлі. Французькі класицисти близько середини XVIII століття перенесли цей термін в художню літературу: Ф. Міліція у 1797 р. застосовує його в сучасному нам сенсі.

Особливо стилем бароко переймалися єзуїти. Завдяки їхнім зусиллям бароко поширилося тодішнім світом й іноді навіть називалося стилем єзуїтів. Воно досягло Америки і Філіппін, Китаю тощо. Відомо, що єзуїти оселилися і в Китаї. Будучи знавцями й майстрами бароко, вони ознайомили китайських майстрів зі стилістикою бароко, якою зацікавився сам імператор Цянлун. Для нього і побудували барокову садибу за європейським зразком із палацом, фонтанами в саду, бароковими павільйонами і лабіринтом. Збереглися гравюри, що зафіксували барокову садибу з садом у Китаї.

Коли з'ясувалося, що ідучи напрямками, якими йшло мистецтво Відродження, уже не можна було досягти нових результатів, живопис бароко виступив на інший шлях.

Каяття Марії Магдалини, Тіціан

XVI століття було епохою вічного спокою. Однак тепер люди потребували пристрасті та бурхливого пафосу. Тому на картинах зовсім не зустрічаються спокійні лиця. Водночас зображення мучеників давали можливість передавати усі можливі відтінки страждань. Інші ж теми обиралися лише для того, щоб мати привід для відтворення гримаси бурних веселощів, лиць що сміються та кричущих ротів.

Пристрасним лицям відповідали схвильовані рухи тіл. Живопис бароко вибирав певні теми заради можливості зображати дику несамовитість. Тому особливо популярними були сцени війни та викрадення.

Художники XVI століття обходили все гидке. Натомість бароко з любов'ю зображає проказу, сліпоту та божевільність. Окрім цього, мистецтво Ренесансу витіснило деталі заради монументальності. Однак тепер захоплення деталями було дуже сильне.

Що стосується ліній, то кватроченто любило усе вугласте, а чінквеченто все округле. Характерна риса живопису бароко полягає у тому, що вона намагалась обривати і руйнувати правильні лінії.

Живопис бароко знаменує перемогу барвистості над пластикою. Не лише у скульптуру вводяться принципи живопису ( Берніні), але й сам живопис звільняється від гіпнозу пластичного ідеалу і виступає на свій власний шлях.

Світло грає велику роль у живописі бароко. Воно стало фактором, що розбиває форму та визначає композицію. Спочатку перевага надавалась різкому контрасту між темним та світлим. Темний - фон. Цим пояснюється чому фігури в картинах епохи бароко дуже рідко бувають з непокритою головою. Крізь темряву подекуди виблискують різкі світлові плями. Художники тієї епохи часто використовували штучне освітлення. Це не виблискуюче світло, а світло маслянисте, плоско падаюче.

У XVII столітті разом з тим відкрилася властива фарбам здатність викликати настрій. Око вже не бачить ніяких ліній, а лише маси, що розпливаються, не бачить рівномірну метрику побудови, а лише живописну композицію, яка зв'язується лише зі світлом і вибудовується в залежності від світла і тіні, від світлих та темних мас.

Техніка писання картин Караваджо

Використовуючи всю технічну та мистецько-історичну інформацію, яку ми зараз маємо про картини, які можна міцно віднести до Караваджо, можна так підсумувати його технічну практику:

1. Переважне використання лляного полотна, встановленого на дерев'яному фільтрі.

2. Перевага темного червоно-коричневого ґрунту, часто залишається видимим, і використовується як середній тонус.

3. Використання драматичного освітлення з одним джерелом.

4. Не використовувалися попередні замальовки, він починав вільно малювати контури форм у темній фарбі і розмішувати основні світлі масиви свинцевими білилами (abozzo).

5. Караваджо працював з обмеженою палітрою, характерною для художників XVII століття: кольори оксиду заліза (червона охра, жовта охра, умбра), кілька мінеральних пігментів (верміліон, свинцево-жовтий, свинцево-білий), сажа газова і ярь-мідянка (verdigris). Переважали земляні і охристі кольори, яскраві кольори завжди були завуальовані.[3]

Церква Скальці в Венеції (босих кармелітів), арх. Бальдассаре Лонгена,17 ст.

Статуя янгола з терновим вінцем Л. Берніні у Сант Андреа делле Фратте

Інтер'єри стилю бароко використовували золото, срібло, мідь, кістку, мармур, різні породи дерева, мозаїку, облицювання шпоном. Як декоративні елементи застосовували дзеркала, скульптуру та малярство ( Рубенс і пізній Рембрандт), стіни затягували дорогими тканинами, прикрашали ліпниною.

У цей період значного розвитку набули: порцеляна, дзеркало, перламутр, слонова кістка, кам'яна мозаїка. Круги й овали замінені складними спіралями, гладкі поверхні - увігнутими й опуклими. Різьба кучерявих стебел, мушель, гірлянд. Уперше з'являються кімнати з обшивкою стін в єдиному стилі з меблями. У барокових меблів з'являються складні позолочені різьблені елементи, м'які сидіння, оббиті дорогими яскравими тканинами і рясно прикрашені бахромою. Меблярі часто застосовували такий вишуканий прийом, як інверсія - чергування елементів, замість дуба використовували м'який горіх, більш придатний для різьблення і полірування, також використовували бронзові позолочені накладки.

Глек, золото і дві мушлі наутілуса, майстерні Амстердама. Музей срібла (Флоренція)

Вельможі-голландці, данці, шведи, французи й італійці - шаленіли від краси цих келихів. Створення подібних келихів відоме з доби середньовіччя. Крім золота, якого було небагато, швидко почали використовувати срібло чи коштовні камені, мінерали й екзотичні речі, перш за все корали. Згодом додалися кокосові горіхи і яйця страусів - і через їх незвичність для європейців, і через магічні властивості, якими їх тоді наділяли. В добу Великих географічних відкриттів до екзотичних речей, які завозили в Західну Європу, додалися великі за розмірами мушлі з тропічних морів. Особливо виділялися ювелірні майстерні XVII століття міст Німеччини - Гамбург, Нюрнберг, Аугсбург. Майстерні європейські ювеліри, що вже мали значний досвід в обробці деревини, рогів, слонової кістки, узялися обробляти й мушлі тропічних морів. Брудні і потьмянілі, мушлі набували нетутешньої краси в яскравому освітленні після технологічної обробки. Їх відмивали від бруду, декілька днів обробляли слабкими розчинами кислоти, а потім лужними розчинами для нейтралізації кислот знімали верхній шар. Боки очищеної мушлі, що грала перламутром, або залишали недоторканими, або додатково обробляли різьбленням чи гравіюванням. І різьба, і гравіювання мали свої варіанти. Різьблений візерунок міг бути рельєфним на тому ж тлі. Гравіювання нагадувало створення дошки-матриці на металі, тільки в цьому випадку матеріалом слугувала поверхня мушлі, з якої не збирались робити відбитків на папері. Малюнок міг бути рослинного характеру чи навіть сценою з фантастичними чи міфологічними персонажами. Іноді виготовляли невеличкі комплекти келихів із фантастичними істотами - келих-нереїда, келих-морський кінь і келих-одноріг. Келих із зібрань Музею історії мистецтв (Відень), виготовлений з яйця страуса. Його ніжка - золоте коло з червоними коралами, що підтримують фігурку самого страуса, який і несе келих-яйце з кришкою, теж прикрашеною шматками коралів. Майстри-ювеліри з Амстердаму поєднували дві мушлі наутилуса в одному золоченому глеку. Келих із подвійного наутилуса у збірці Музею срібла (Флоренція) має різьблений рослинний рельєф, пофарбований контрастно щодо тла. Міфологічні сцени на кришках келихів - справжня енциклопедія популярних барокових персонажів.

Подібним келихом вже переставали користуватись і він переходив у статус унікуму, парадного посуду, окраси пишного бенкету, часто був дипломатичним подарунком особі-володарю іншої держави. Майстерні Гамбурга виготовляли золочені і срібні тарелі, вази, келихи, підсвічники, розноси, чарки, курильниці - ароматниці. Данський королівський двір 1628 року був вимушений закласти подібні ювелірні вироби в ломбарди, аби швидко отримати гроші в казну, спорожнілу через Тридцятилітню війну. Невикуплені коштовні речі перейшли іншим володарям. Частку коштовного посуду перевезли вітрильниками в порт Московії Архангельськ, де його за золото придбали для царського двору.

Навіть у самому Гамбурзі залишилось не так багато подібних виробів доби бароко. В XVIII столітті в скрутну годину урядовий сенат Гамбурга наказав переплавити срібні вироби заради карбування срібних монет. Збереглися лише речі, що перейшли в інші країни як дипломатичні дарунки.

У XX столітті - келихи стануть надбанням державних скарбниць і великих музеїв в містах Флоренція (Музей срібла), Нью-Йорк ( Музей мистецтва Метрополітен), Санкт-Петербург, Париж, Амстердам, Лос-Анджелес, Москва, Делфт, Дрезден, Гамбург, Аугсбург, Нюрнберг тощо.

Основною темою для пейзажного малярства були: міські пейзажі, море, французькі жанрові сцени з інтер'єрами барокових палаців.

Навіть в такому потужному центрі бароко як папський Рим відчули надмірності в живопису бароко. Цікаво, що полеміка і теоретичні пошуки були перенесені до гільдії св. Луки і велися прихильниками бароко як стилю. Серед тих, хто виступав проти надмірностей барокового живопису - художник Андреа Саккі, учень і помічник уславленого П'єтро да Кортона. Справа не стільки у суперництві чи конкуренції між Андреа Саккі, що подорослішав, і П'єтро да Кортона. Інакше це можна було би розглядати як суперництво двох художників.

Справа в наявності в Римі прихильників античності (в її давньоримському варіанті і класицизму XVII століття). Тому тези про надмірність барокового живопису підтримали такі авторитетні і впливові римські митці як Ніколя Пуссен та Алессандро Альгарді, котрі самі помірно використовували стилістику бароко.

Бароко Заходу породило в сфері роману видатних представників - Г. Гріммельсгаузен (роман "Сімпліціссимус"), у сфері драми - П. Кальдерон (Іспанія). В поезії уславились В. Вуатюр (Франція), Д. Маріно (Італія), дон Луіс де Гонгора-і-Арготе (Іспанія). Носіями бароко Росії в літературі були С. Полоцький, Ф. Прокопович, ранішній М. Ломоносов. В Іспанії барокова течія в літературі одержала назву "гонгоризм" на честь помітного представника (дивись вище).

Правдою буде ствердження, що в бароковому стилі були два напрями - бароко світське (палаци аристократії та королівських родин, монументи володарів країн) та бароко церковне (релігійні споруди від монастирів до поодиноких каплиць). Напрями існували окремо, але постійно збагачували один одного схожими засобами обробки та використання матеріалів чи декору. Тому в XVIII ст. зала церкви нагадувала пишну залу палацу і навпаки, що помічали й сучасники.

Назвемо лише три пам'ятки неперевершеного світського бароко - палац у Підгірцях з бароковим італійського типу парком (1640 рр - реставрується) та палац у селі Оброшино. Останній й понині дивує збереженою скульптурою брами, скульптурою Атласу на службовому приміщенні та бароковим садовим фасадом палацу. Перебудова парадного фасаду в стилі модерн лише підкреслила красу барокових залишків брами, огорожі та сходинок.

Дивний бароковий палац Сангушків в Ізяславі - суцільна руїна (архітектор Паоло Фонтана, 1750).

В кожнім разі, в Україні мистецтво бароко роздвоїлося: в Західній Україні ( Підляшшя, Галичина, Волинь, Поділля) воно зберегло форми єзуїтського бароко, що залишилося ближчим до свого першоджерела; в Центральній та Східній Україні ( Слобожанщина та Чорномор'я) воно сильно модифікувалося й набрало зовсім оригінального забарвлення - т. зв. козацького бароко. Різниця між цими двома галузями в основі одного стилю особливо яскраво виявляється в архітектурі, менше - в скульптурі, хоч добре помітна в скульптурі декоративній; найменше її знати в малярстві.

В українському живописі стиль бароко позначився насиченістю композицій, колористичною вишуканістю й декоративністю. Персонажі на іконах і портретах зображаються в дорогому одязі, типаж і аксесуари українізуються ("Св. Параскева П'ятниця", 1701, майстра Пилипенка з с. Високого, розписи Рутковича в церкві Скваряви та Кондзелевича в Богородчанах). В портреті помітне прагнення до імпозантності пози, небуденного оточення (портрет воєначальника Григорія Гамалії в Київському музеї українського мистецтва). Риси піднесеності і декоративності яскраво виявилися у скульптурі ратуші в Бучачі, рельєфах дзвіниці Софійського собору в Києві. Риси бароко виступають також у розписах Троїцького собору Густинського монастиря (кінець XVII ст.) та пізніше Троїцької церкви Києво-Печерської лаври, виконаних під керівництвом А. Галика. Тут композиції сповнені динаміки й руху, а персонажі подані в природних позах, в золототканому і багато орнаментованому одязі.

Церква Святої Трійці (Жовква). Царські врата. Різьблення Ігнатія Стобенського. Поч. XVIII ст.

Собор і колегіум, Кременець. Тернопільська область

Пізнє бароко поступово губило свої найкращі риси: монументальність, творче використання ордеру, різноманітність планів споруд. В будівництво прийшли митці, важко залежні від замовників, бо головними меценатами та користувачами бароко стають королівські родини, магнати-тирани, могутня та реакційна церква.

Замовник свого палацу в Празі Альбрехт Валленштейн у 1624-1630 роках майже не втручався в будівництво. Тому італійські архітектори Дж. П'єроні та А. Спецца творили у відносній творчій свободі. А палац Валленштейна став неперевершеним зразком бароко в Празі XVII ст. Архітектор Б. Растреллі (1700-1771) зазнавав таких утисків від імператриць, що по декілька разів переробляв проєкти Зимового палацу або дзвіниці Смольного монастиря. Дзвіницю йому так і не довелося побудувати, а Зимовий палац вибудували лише зовні.

Накопичилася втома від постійних пошуків нових оздоб, засобів здивувати ( Відьма (Роза), бородата матір - Хосе де Рібера тощо). Орнаменти та прикраси в творчості вийшли на перші місця. Особливо це позначилося у Франції, де позиції бароко завжди були слабкі. А Франція з кінця XVII ст. стає законодавцем мод. Бароко поступово перероджується у рококо - хвилясті лінії, мушлі, кола та овали і перенасиченість оздоб. В інтер'єрі рококо майже неможливо знайти пряму лінію. Бароко захворіло на рококо перед своєю смертю.

Досконалішим зразком рококо в архітектурі стала й будівля єзуїтського колегіуму та костелу в Кременці Тернопільської об. (архітектор Павло Гижицький 1743 р.). Яскраві фарби фасадів, чотири башти, дивовижні сходинки з кам'яними ліхтарями ріднять споруду з парковим павільйоном більше, ніж із зразками бароко в Олиці, Луцьку, Микулинцях, Старому Чарторийську. Декор і фарби колегіуму - від рококо, і лише гра з різновеликими об'ємами, містобудівне значення споруди, величний розмір костелу - від бароко.

Рококо як стиль на українських землях вивчений мало. До стилю помилково відносять усе, що не зовсім схоже на бароко, навіть в українських енциклопедіях. Українські енциклопедії часів СРСР давно потребують ревізії та переробки.

Є багато прикладів, коли в соборі або в музеї збережена лише одна пам'ятка стилю рококо, наприклад, іконостас або посуд. Сама ж будівля ранішня або пізня за часом створення. В Україні нема пам'яток рококо, де б в інтер'єрі уся оздоба належала цілком до рококо, як це в деяких інтер'єрах палаців Франції чи Німеччини (Боффран, овальна зала готелю Субіз в Парижі 1730 рр., зали Нового палацу Фрідріха Другого в Потсдамі, плафон в апартаментах королеви палацу Реалє, Неаполь). Рококо України ще чекає на своїх прискіпливих дослідників.

Колишній Домініканський костел, Жовква. Надгробок Марка Собеського роботи Андреаса Шлютера.

Прикрасою деяких барокових костьолів України були барокові надгробки. Тема нечаста в обговореннях про твори мистецтва, а дарма.

Меморіальна пластика одна з характерних рис доби бароко і класицизму. Надгробок Олександра Ванка Лагодовського XVI століття розмістили у Львівській галереї мистецтв за його значущі мистецькі якості.

Про врятований Возницьким Борисом Григоровичем надгробок дітей родини Понінських скульптора Канови тепер відомо й широкому загалу.

Але є твори, що випали з поля зору дослідників. Серед них є значущі. Так, в місті Жовква збереглися два надгробки роботи Андреаса Шлютера, знакової постаті в мистецтві бароко. Зберегти, вивчити і зробити копії тих надгробків - завдання невідкладне.

У Росії розвиток Бароко був пов'язаний зі зростанням і зміцненням дворянської держави.

Цілком справедливо його поділяють на "московське" (передбароко або "наришкінське") (1680-ті - 1720-ті), ранішнє або "петровське" (1700-ті - 1730-ті), та розвинене або єлизаветинське (1740-ві - 1770-ті). Поділ є умовним, бо в провінції ці стилі існували більший термін. Яскравими зразками ранішнього бароко Росії були Меншиковський палац у Кронштадті (сильно перебудований, майже зник як барокова пам'ятка), Петропавлівський собор у фортеці (збережений), Меншиковський палац на Васильївському острові (реставрований, філія музею Ермітаж), Петергоф (палацово-парковий ансамбль) та Меньшиковський палац в передмісті Оранієнбаум, деякі споруди Олександро-Невського монастиря (потім однойменної лаври), Костянтинівський палац у Стрельні (реставрований).

Риси бароко притаманні і репрезентативним портретам. Вельможі подані в розкішних шатах, як важливі державні діячі чи військові. Особливо багато подібних портретів було створено в перші роки царювання імператриці Катерини ІІ (худ. Рослєн, портрет графа Чернишова З. Г., худ. Лампі, портрет Потьомкіна в лицарських обладунках). Риси інтимності і неупередженості можна знайти лише в портретах жінок або дітей (Іван Вишняков, портрет Сари Фермор).

Російське бароко, на відміну від західноєвропейського, не мало містицизму. Видатними пам'ятками російського бароко є палац у Пушкіно (кол. Царське Село (музей-заповідник)), Зимовий палац, Смольний собор, Нікольський військово-морський собор та інші будови стилю бароко Санкт-Петербурга, створені В. В. Растреллі, С. І. Чевакінським і Д. В. Ухтомським - зразки розвиненого бароко.

У Москві напрочуд мало зразків розвиненого бароко в архітектурі. Ось доля деяких. Світські зразки бароко - палац імператриці Анни в Аненгофі, Лефортово (арх. Б.Растреллі, не існує).

Дерев'яний бароковий палац Шереметєва в Кусково (так звані Старі Хороми) розібрані через помилки в розрахунках та загрозу завалитися. Їх місце зайняв нинішній одноповерховий палац в стилі ранішнього класицизму.

Палац в Ясенєво - реставровано лише "за аналогіями бароко", тобто новостворена будівля за уявою сучасного виконроба.

Цікавим зразком бароко є палац Апраксіних (збудовано в 1766-1769 рр). Згодом палац придбала родина Трубецьких ("Трубецькі-комод").

Значною пам'яткою релігійної архітектури доби бароко є Церква Климента Папи Римського в Замоскворіччі, якого шанують і православні. Вибудувана на кошти канцлера Бестужева за проєктом П'єтро Антоніо Трезіні (1742-1747 рр).

Барок [Архівовано 11 березня 2021 у Wayback Machine.] // Українська мала енциклопедія : 16 кн. : у 8 т. / проф. Є. Онацький. - Накладом Адміністратури УАПЦ в Аргентині. - Буенос-Айрес, 1957. - Т. 1, кн. I : Літери А - Б. - С. 72. - 1000 екз.

Бароко // Літературознавчий словник-довідник / за ред. Р. Т. Гром'яка, Ю. І. Коваліва, В. І. Теремка. - Київ : ВЦ "Академія", 2007. - С. 78.

Бароко // Лексикон загального та порівняльного літературознавства / голова ред. А. Волков. - Чернівці : Золоті литаври, 2001. - С. 62-64. - 634 с.

Кримський С. Бароко // Філософський енциклопедичний словник / В. І. Шинкарук (гол. редкол.) та ін. - Київ : Інститут філософії імені Григорія Сковороди НАН України : Абрис, 2002. - 742 с. - 1000 екз. - ББК 87я2. - ISBN 966-531-128-X.

Малий словник історії України / відпов. ред. В. А. Смолій. - К. : Либідь, 1997. - 464 с. - ISBN 5-325-00781-5.

Наливайко Д. С. БАРОКО [Архівовано 28 квітня 2016 у Wayback Machine.] // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. - К. : Наукова думка, 2003. - Т. 1 : А - В. - С. 192. - 688 с. : іл. - ISBN 966-00-0734-5.

Нариси історії архітектури Української РСР. - К., 1957.

Українська радянська енциклопедія : у 12 т. / гол. ред. М. П. Бажан ; редкол.: О. К. Антонов та ін. - 2-ге вид. - К. : Головна редакція УРЕ, 1974-1985.

Алпатов М. В. Всеобщая история искусства, т. 2. - М.-Л., 1949. (рос.)

Вельфлин Г. Ренессанс и бароко. Пер. с нем. - СПБ, 1913. (рос.)

Вельфин Г. Ренессанс и барокко. Исследование сущности и становления стиля барокко в Италии. - СПб : Азбука-классика, 2004. - 287 с. (рос.)

Виппер Б. Р. Архитектура русского бароко. - М. : Наука, 1978. (рос.)

История русского искусства, т. 1. - М., 1957. (рос.)

Программы по истории украинского искусства. Академия архитектуры УССР. - К., 1956. (рос.)

Муттер Р. Всеобщая история живописи. - ЭКСМО., - 2006.

- СПБ, 1913. (рос.)

Вельфин Г. Ренессанс и барокко. Исследование сущности и становления стиля барокко в Италии.

# data[].attributes.attachment_link.title
Бароко - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Баро́ко (від порт. barroco ісп. barrueco та фр. baroque - "перлина неправильної форми") - стиль у європейському мистецтві (живописі, скульптурі, музиці, літературі) та архітектурі початку XVI століття - кінця XVII століття. Хронологічно бароко слідує за Ренесансом, за ним іде Класицизм. За естетичним визначенням, бароко - стиль, що виникає на хвилі кризи гуманізму і народження маньєризму.

# data[].attributes.headline
Музика Бароко

# data[].attributes.subject
Музика Бароко

# data[].attributes.body
Приємного прослуховування!

# data[].attributes.body
Презентація доби

# data[].attributes.attachment_link.title
Бароко. Презентація доби

# data[].attributes.headline
Бароко (огляд)

# data[].attributes.subject
Бароко (огляд)

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Published on

1. 1. БАРОКОБАРОКО У ЄВРОПЕЙСЬКОМУУ ЄВРОПЕЙСЬКОМУ МИСТЕЦТВІМИСТЕЦТВІ XVII-XVIIIXVII-XVIII ст.ст. Бароко як перший загальноєвропейський художній напрям Автор ідеї та виконавець: Опришко І.Г. учитель-методист вищої категорії Мереф'янської ЗОШ І-ІІІ ст. № 1 Харківської районної ради Харківської області

2. 2. ЄВРОПЕЙСЬКА КУЛЬТУРА: Античність (Класика) Середньовіччя Ренесанс (Відродження) Бароко (XVII-XVIII ст.) Класицизм Просвітництво Романтизм Реалізм Модернізм Постмодернізм Відень, Австрія: барокова скульптура на Prinz Eugen Reiterdenkmal Heldenplatz

3. 3. РЕНЕСАНС БАРОКО * ідеї гармонії розуму та почуттів, перемога людського духу над середньовічною догматикою; * возвеличування людини з усіма її вадами та чеснотами як найгеніальнішого із Божих творінь; * захоплення людиної та її життям * переконання у тому, що пристрасті повинні підкорятися розуму; * основні теми - фізичні та моральні страждання людини, найжахливіші моменти її життя; * сумнів у цінності самого існування, сприйняття людського життя як театру Леонардо да Вінчі "Пані із горностаєм" Джованні Л. Берніні "Аполлон і Дафна"

4. 4. Доба в історії культури 17 ст. Напрям у мистецтві та літературі Домінуючий стиль культури бароко Портрет мадам де Монтеспан - типової представниці доби бароко БАРОКО - це: (іт. barocco - "дивний, химерний") Існує... краса, що ґрунтується... на неповному сприйнятті, на таємничості, яка ніколи цілком не розкриває свого обличчя, на загадковості, яка щомиті набуває іншого вигляду. Г. Вельфлін

5. 5. БАРОКО - загальномистецький напрям: скульптура архітектура література музика живопис Барокові палацові інтер'єри (XVII-XVIII ст.) Художній стиль бароко, зародившись в Італії, поширився в Іспанії, Португалії, Франції, Фландрії, яка залишилась під владою Іспанії, згодом у Німеччині, Австрії, Англії, Скандинавії, Польщі, Литві, Україні, Білорусі. У XVIII ст. бароко набуло своєрідного і блискучого розвитку в Росії. Бароко відкрило нові можливості для розвитку мистецтва.

6. 6. БАРОКО в музиці Основні представники: А.Скарлатті, Ж.-Б. Люллі, Г. Шютц, Г. Перселл, Й.-С. Бах, Г.Ф. Гендель Характерні риси: * прагнення відобразити складний внутрішній світ людини, її сильні драматичні почуття; * зображення сильної особистості, в душі якої триває боротьба пристрастей. Йоганн-Себастьян Бах Георг Фрідріх Гендель

7. 7. БАРОКО у живописі Основні представники: П.П. Рубенс, Рембрант, Ф. Халс, Е. Ван-Дейк (Фламандська школа), Д. Веласкес (Іспанія), М. Да Караваджо (Італія) тощо Характерні риси: * боротьба вражаючих пристрастей; * контрастність; * динамічність; * яскравість сюжету та виваженість композиції Мікеланджело да Караваджо "Виклик св. Матвея" Пітер Пауль Рубенс "Марс і Венера" Пітер Пауль Рубенс "Венера та Паріс" Ентоні Ван-Дейк голландський живописець доби бароко

8. 8. БАРОКО у скульптурі Основні представники: Дж. Л. Берніні, Б.-Ф. Растреллі тощо Характерні риси: * динамізм; * захоплення легкістю, витонченістю, нереальністю, неземною привабливістю. * основні жанри - портрет, міські фонтани, садово-паркова пластика Скульптури Джованні Лоренцо Берніні

9. 9. БАРОКО в архітектурі Основні представники: Дж. Л. Берніні, Ф. Борроміні, Б.-Ф. Растреллі тощо Характерні риси: * відсутність прямих ліній і чітко окреслених статичних площин; * пишність, величність, мальовничість фасаду та інтер'єру; * новий тип міської площі, на якій простір і забудова підпорядковуються одній монументальній споруді як основі композиції; * розвиток міського палацобудування Фасад та інтер'єр європейських барокових церков

10. 10. БАРОКО в літературі Тематика і художні риси бароко: алегоричність, містицизм, інтерес до трагічних суперечностей буття, поєднання непоєднуваного - смішного із сумним, трагічного з комічним, високого з низьким, дотепність, парадоксальність, контрастність Улюблені теми митців бароко: * ілюзорність та скороминущість людського життя, метафорично осмислювані в образах життя як сну, життя як театру або лабіринту; * трагічна невлаштованість світу; * фатальна підпорядкованість людської долі божественній волі; * гріховність людської природи. * похмурий, песимістичний пафос, напружена емоційна атмосфера Жанри бароко: пасторальна поезія та драма, пасторальний роман, філософсько-дидактична лірика, сатирична бурлескна поезія, комічний роман, трагікомедія, філософська драма.

11. 11. БАРОКО в літературі Метафоричність Декоративність Динамізм Пишність Химерність Особливості поетики бароко Своєрідною візитною карткою барокової поезії стали різноманітні експерименти з формою вірша (мезовірші, акровірші, кабалістичні та фігурні вірші тощо) Для літератури доби бароко характерним є тяжіння до синтезу мистецтв: поезія та проза зближуються з музикою та живописом, виникають нові жанри (опера, ораторія тощо) Особливості барокового письма:

12. 12. УКРАЇНСЬКЕ БАРОКО Основні представники українського бароко - викладачі Києво-Могилянської академії, зокрема Мелетій Смотрицький, Лазар Баранович, Іван Величковський, нарешті Григорій Сковорода. Найвідоміші жанри: духовна пісня, шкільна, різдвяна, а з XVIII ст. і світська драма. . Цікаво, що чи не найоригінальнішими творами українського бароко стали "віршові іграшки", тобто твори, в яких автори вдавалися до різноманітних експериментів з формою їх побудови. Розповсюдилася й українська барокова проза; набув розквіту український бароковий театр, зокрема у перенесених із Заходу формах. Інші види мистецтва: архітектура (українське та самобутнє "козацьке" бароко), граверне мистецтво, малярство та музика Барокова література: Собор Святого Юра Костьол Святого Йосипа Г.С. Сковорода

# data[].attributes.attachment_link.description
Published on 1. БАРОКОБАРОКО У ЄВРОПЕЙСЬКОМУУ ЄВРОПЕЙСЬКОМУ МИСТЕЦТВІМИСТЕЦТВІ XVII-XVIIIXVII-XVIII ст.ст. Бароко як перший загальноєвропейський художній напрям Автор ідеї та виконавець: Опришко І.Г. учитель-методист вищої категорії Мереф'янської ЗОШ І-ІІІ ст. № 1 Харківської районної ради Харківської області 2. ЄВРОПЕЙСЬКА КУЛЬТУРА: Античність (Класика) Середньовіччя Ренесанс (Відродження) Бароко (XVII-XVIII ст.)

# data[].attributes.headline
Бароковий світогляд

# data[].attributes.subject
Бароковий світогляд

# data[].attributes.attachment_link.title
Бароковий світогляд

# data[].attributes.headline
Музика Бароко

# data[].attributes.subject
Музика Бароко

# data[].attributes.body
Приємного прослуховування!

# data[].attributes.headline
Цікава історія. Середньовіччя

# data[].attributes.subject
Цікава історія. Середньовіччя

# data[].attributes.attachment_link.title
Цікава Історія.Факти про середньовіччя!

# data[].attributes.body
Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.title
Джон Донн - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Джон Донн ( англ. ; * 12 лютого 1572, Лондон - † 31 березня 1631) - англійський поет, найбільший представник метафізичного напряму. Автор низки любовних віршів, елегій, сонетів, епіграм, а також релігійних проповідей.

# data[].attributes.body
Образ ліричного героя

# data[].attributes.attachment_link.title
Джон Донн до сонету

# data[].attributes.body
Матеріал до опрацювання сонету 19

# data[].attributes.headline
Музика Бароко

# data[].attributes.subject
Музика Бароко

# data[].attributes.body
Приємного прослуховування!

# data[].attributes.headline
Уважно ознайомтесь і

# data[].attributes.body
Уважно ознайомтесь із презентацією.

# data[].attributes.attachment_link.title
Класицизм_Болотова-Оксана

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Які особливості та ознаки класицизму в літературі світовій та українській? Ким були представники класицизму та які їх найвідоміші твори розглянемо нижче.

Класицизм

Класицизм ( від лат. classicus - зразковий) - художній напрям (течія) у мистецтві та літературі XVII - початку XIX ст., для якого характерними є громадянська тематика, суворе дотримання певних творчих норм і правил.

Причина виникнення класицизму - укріплення монархізму в державі.

Епоха класицизму породила великих драматургів, якими були трагіки Корнель і Расін, комедіограф Мольєр.

Основні риси класицизму

1) Зображення героїв позитивних (зразок для наслідування) або негативних (моральний урок читачам).

2) Дотримання в драматургії правила трьох єдностей: єдність дії (чітка композиція), єдність часу (один день), єдність місця (в одному місці).

3) Підкреслення в образах героїв однієї риси характеру (честь, обов'язок, хоробрість, лицемірство, жадібність тощо).

4) Конфлікт пристрасті (серця) і обов'язку (розуму) - розум перемагає.

5) Літературні жанри поділялись на "високі" (ода, трагедія, епопея, героїчна поема; величава, урочиста мова), "середні" (наукові твори, елегії, сатири; загальновживана мова), "низькі" (комедія, пісні, листи в прозі, епіграми; розмовний стиль).

Представники класицизму

Практиками класицизму були насамперед французькі письменники: поет Франсуа де Малерб, драматурги П'єр Корнель, Жан Расін, Жан-Батист Мольєр, романістка М. де Лафайєт, письменники-афористи Франсуа де Ларошфуко, Ж. де Лабрюйєр, байкар Жан Лафонтен, пізніше - просвітителі Вольтер, Жан-Жак Руссо та інші.

Поняття класицизму в музиці стійко асоціюється з творчістю Гайдна, Моцарта і Бетховена, що визначили напрямок подальшого розвитку музичної композиції.

Предстаники класицизму в українській літературі

Деякі тенденції класицизму знайшли свій вияв у трагікомедії "Володимир" Феофана Прокоповича, поезії Івана Некрашевича, шкільних "піїтиках" XVIII ст., поемі " Енеїда" Івана Котляревського, травестійній оді "Пісні Гараська" Петра Гулака-Артемовського, оповіданнях Григорія Квітки-Основ'яненка та ін.

Шедевром українського класицизму стає героїко-комічна поема Івана Котляревського " Енеїда" - твір бурлескний і травестійний. Поширюється також травестійна ода (І. Котляревський, П. Гулак-Артемовський) і байка (П. Білецький-Носенко, П. Писаревський, С. Рудиковський). "Низькі" класицистичні жанри превалюють і в драматургії ("Москаль-чарівник" та " Наталка Полтавка " І. Котляревського, "Сватання на Гончарівці" та "Шельменко-денщик" Г. Квітки-Основ'яненка), а в доробку Г. Квітки-Основ'яненка розвивається нетипова для літератури класицизму проза. З "високих" жанрів на зламі XVIII-XIX століть була поширена ода (І. Фальковський, І. Максимович, І. Шатович), яка створювалася з приводу урочистих дат або візитів світських і церковних можновладців.

Класицизм як літературний стиль

Період

ХYІІ - ХYІІІ століття

Країни

Італія, Франція, Росія

Історичні умови

формування сильних монархічних держав

Естетичне підґрунтя

антична теорія поетики, зокрема "Поетика" Арістотеля

Філософська основа

раціоналізм, утвердження культу розуму

Основні риси

зображення дійсності з позицій правдоподібності, значущість громадянської проблематики, утвердження почуття обов'язку як головного, об'єктивність розповіді, однозначність характеру героя, ієрархія жанрів і стилів, утвердження закону "трьох єдностей" у класицистичній драматургії, повчання і виховання як одна з основних функцій

Представники

Мольєр, П'єр Корнель, Жан Расін, Михайло Ломоносов, Гавриїл Державін

# data[].attributes.attachment_link.title
Класицизм: особливості та представники - Dovidka.biz.ua

# data[].attributes.attachment_link.description
Які особливості та ознаки класицизму в літературі світовій та українській? Ким були представники класицизму та які їх найвідоміші твори розглянемо нижче. Класицизм ( від лат. classicus - зразковий) - художній напрям (течія) у мистецтві та літературі XVII - початку XIX ст., для якого характерними є громадянська тематика, суворе дотримання певних творчих норм і правил.

# data[].attributes.body
Уважно прочитайте матеріал.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Класицизм: характерні ознаки як художнього напряму

Класицизм - літературний напрям, що виник у XVII столітті у Франції й набув поширення в країнах Європи до початку XIX століття.

У багатьох країнах, і передусім у Франції, класицизм став першим офіційним художнім методом, який визнав уряд. Королі й царі наближали до себе письменників, а ті, у свою чергу, прославляли їх у творах, проголошували необхідність громадського служіння державним інтересам. Твори стали більш чіткими, врівноваженими, цілісними, підпорядкованими загальноприйнятим

канонам класицизму. Кохання, дружба, родинні взаємини - усе це приносилося віднині в жертву патріотичному обов'язкові. Якщо головною ідеологічною опорою бароко була релігія, то пріоритетними для класицистів стали інтереси та потреби світської влади, зокрема монархічної держави.

У своїх пошуках розумних правил творчості класицизм звертався до античних теоретиків літератури - Арістотеля, Горація, брав за взірець їхні погляди на літературу. На базі "Поетики" Арістотеля та "Послання до Пізонів" Горація француз Школ я Буало розробив естетичну програму класицизму, яку виклав у книзі "Мистецтво поетичне" (1674).

Класицизм (англ, classicism, від лат. classicus - зразковий) - напрям у європейському мистецтві, який уперше заявив про себе в італійській культурі XVI ст.

Найбільшого розквіту досягає у Франції (XVII ст.).

Теоретичне підґрунтя класицизму - антична теорія поетики і насамперед "Поетика" Арістотеля.

Ознаки класицистичного мистецтва: орієнтування на античне мистецтво, яке проголошувалося ідеальним, зразковим, класичним, гідним наслідування.

Естетична програма класицизму

піднесення гармонії в зображенні дійсності; три єдності: дії, місця і часу; відмова від зображення реальної дійсності; конфлікт між пристрастю й обов'язком; цілісність композиції і характеристик героя; створення ідеалу, взірця для наслідування; естетична насолода

суворий поділ жанрів на високі і низькі; дотримання "трьох єдностей": часу, місця і дії; ясність думки і стрункість композиції в поезії; чистота мови

Основні правила класицизму

* Зображення героїв позитивних (зразок для наслідування) або негативних (моральний урок читачам).

* Дотримання в драматургії правила трьох єдностей: єдність дії (чітка композиція), єдність часу (один день), єдність місця (в одному місці).

* Підкреслення в образах героїв однієї риси характеру (честі, обов'язку, хоробрості, лицемірства, жадібності тощо).

* Конфлікт пристрасті (серця) і обов'язку (розуму) - розум перемагає.

* Класицисти утверджували вічність ідеалу прекрасного, що спонукало їх наслідувати традиції античних майстрів. Вони вважали так: якщо одні епохи створюють зразки прекрасного, то завдання митців наступних часів полягає в тому, щоб наблизитися до них. Звідси - встановлення загальних правил, необхідних для художньої творчості.

* Мистецтво, на думку класицистів, має боронити суспільні інтереси, формувати уявлення людей про те, яким має бути цей світ, змальовувати гідні наслідування приклади громадянської поведінки та суспільної моралі.

* У літературі простежувався чіткий розподіл за певними жанрами (див. таблицю далі).

Жанри класицизму

Високі (ода, епопея, трагедія, героїчна поема)

Середні(наукові твори, елегії, сатири)

Низькі (комедія, пісні, листи у прозі, епіграми)

Темами для творів високих жанрів були події загальнонаціонального та історичного значення, у них брали участь монархи, видатні діячі, придворні тощо. Високі жанри були написані піднесеною, урочистою мовою

Темами для середніх і низьких жанрів були наука, природа, людські вади, соціальні пороки. У них діяли представники середніх і нижчих класів, мова наближалася до розмовного стилю, утверджувались ідеї пізнання світу й людської природи, викривалися вади суспільства й характерів

Етапи розвитку класицизму В історичному плані класицизм подолав два етапи. Перший етап пов'язаний із розквітом монархічних держав, коли абсолютизм сприяв розвитку всіх сфер суспільства (економіки, політики, науки, культури). Головним завданням класицистів на цьому етапі було прославления монархії, національної єдності держави під владою короля.

На другому етапі історичного розвитку монархія виявила свої вади, що обумовило зміну спрямованості класицизму. Письменники вже не тільки прославляли монархів та часи їхнього правління, ай критикували соціальні пороки, викривали людські вади, хоча й не заперечували абсолютизм загалом. Якщо на першому етапі домінували ода, епопея, героїчна поема, а художні образи були величними й піднесеними, то на другому етані характери героїв наблизилися до реальних людей, на перший план вийшли комедії, сатири, епіграми тощо.

Найвидатніші представники класицизму

Література: Ніколи Буало, Франсуа де Малерб, П'єр Корнель, Жан Расін, Жан де Лафонтен, Мольєр (Франція); Джон Драйден, Александр Поуп (Англія).

Архітектура: Клод Перро, Анж Жак Ґабріель (Франція); Василь Баженов (Росія).

Музика: Жан Батіст Люл-лі (Франція); Йозеф Гайдн, Вольфґанґ Амадей Моцарт, Людвіґ ван Бетховен ("Віденська класична школа").

Скульптура: Антоніо Канова (Італія); Іван Мартос (українець, родом із Ічні на Чернігівщині, Російська імперія).

Живопис: Школя Пуссен, Клод Лоррен, Шарль Лебрен, Жак-Луї Давід (Франція)

Розвитку українського класицизму не сприяли ані політичні, ані загальиокультурні умови. Класицизм в Україні охопив обмежену кількість жанрів, переважно тих, які вважали у теорії класицизму "низькими", а то й взагалі неприпустимими, зокрема бурлеск. Шедевром українського класицизму стала героїко-комічна поема І. Котляревського "Енеїда".

У Києві чудовим зразком наслідування класицизму є Червоний корпус Київського університету, збудований упродовж 1837-1843 рр. за проектом Вікентія Беретті.

1. Що сприяло виникненню класицизму?

2. Назвіть основні ознаки класицизму як літературного напряму.

3. Розкажіть про поділ літератури за законами класицизму на твори високих і низьких жанрів. Наведіть приклади творів різних жанрів.

4. Що таке правило трьох єдностей? Наведіть приклади.

5. Хто є головним теоретиком літератури французького класицизму?

6. Назвіть найвидатніших представників класицизму в різних видах мистецтва.

Це матеріал з Підручника Світова Література 8 Клас Паращич

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
письменників

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
громадського

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
необхідність

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
проголошували

# data[].attributes.attachment_link.title
Класицизм: характерні ознаки як художнього напряму читати онлайн " Народна Освіта

# data[].attributes.attachment_link.description
Класицизм: характерні ознаки як художнього напряму Класицизм - літературний напрям, що виник у XVII столітті у Франції й набув поширення в країнах Європи до початку XIX століття. У багатьох країнах, і передусім у Франції, класицизм став першим офіційним художнім методом, який визнав уряд.

# data[].attributes.headline
Музика епохи класицизму

# data[].attributes.subject
Музика епохи класицизму

# data[].attributes.body
Приємного прослуховування!

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Валентин Кошелевський

# data[].attributes.attachment_link.title
Мольєр, Жан Батіст Поклен

# data[].attributes.headline
Вправа до комедії Мольєра "Міщанин-шляхтич"

# data[].attributes.subject
Вправа до комедії Мольєра "Міщанин-шляхтич"

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Ірина Бабінцева

# data[].attributes.attachment_link.title
Засоби комічного

# data[].attributes.attachment_link.description
Поєднати вид комічного з подією із твору.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Ірина Бабінцева

# data[].attributes.attachment_link.title
Образи п'єси 

# data[].attributes.body
Образ Журдена

# data[].attributes.attachment_link.title
Ж Б Мольєр  «Міщанин шляхтич»  Образ головного героя

# data[].attributes.headline
Ознаки класицизму у комедії Мольєра «Міщанин-шляхтич»

# data[].attributes.subject
Ознаки класицизму у комедії Мольєра «Міщанин-шляхтич»

# data[].attributes.body
Запишіть у зошит нижченазвані ознаки.

# data[].attributes.attachment_link.title
Ознаки класицизму у комедії Мольєра

# data[].attributes.headline
Сміх у комедії Мольєра "Міщанин-шляхтич"

# data[].attributes.subject
Сміх у комедії Мольєра "Міщанин-шляхтич"

# data[].attributes.attachment_link.title
Сміх у комедії

# data[].attributes.headline
Тематика і проблематика комедії Мольєра "Міщанин-шляхтич"

# data[].attributes.subject
Тематика і проблематика комедії Мольєра "Міщанин-шляхтич"

# data[].attributes.attachment_link.title
Тематика і проблематика комедії

# data[].attributes.headline
Порівняльна характеристика персонажів комедії Мольєра "Міщанин-шляхтич"

# data[].attributes.subject
Порівняльна характеристика персонажів комедії Мольєра "Міщанин-шляхтич"

# data[].attributes.attachment_link.title
Порівняльна характеристика персонажів комедії

# data[].attributes.headline
Система образів комедії Мольєра "Міщанин-шляхтич"

# data[].attributes.subject
Система образів комедії Мольєра "Міщанин-шляхтич"

# data[].attributes.body
Уважно ознайомтеся.

# data[].attributes.attachment_link.title
Образи головних героïв у п

# data[].attributes.headline
Вправа "Незакінчене речення"

# data[].attributes.subject
Вправа "Незакінчене речення"

# data[].attributes.body
За комедією Мольєра "Міщанин-шляхтич"

# data[].attributes.attachment_link.title
Вправа  Мольєр

# data[].attributes.headline
Мольєр "Міщанин-шляхтич"

# data[].attributes.subject
Мольєр "Міщанин-шляхтич"

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Советское телевидение. ГОСТЕЛЕРАДИОФОНД России

# data[].attributes.attachment_link.title
Мещанин во дворянстве. Серия 1. Театр им. Е.Вахтангова. В.Этуш, В.Лановой, Н.Русланова (1977)

# data[].attributes.headline
Музика епохи класицизму

# data[].attributes.subject
Музика епохи класицизму

# data[].attributes.body
Приємного прослуховування!

# data[].attributes.headline
Вправа до комедії Мольєра "Міщанин-шляхтич" 

# data[].attributes.subject
Вправа до комедії Мольєра "Міщанин-шляхтич" 

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Ірина Бабінцева

# data[].attributes.attachment_link.title
Пари персонажів п'єси "Міщанин-шляхтич"

# data[].attributes.attachment_link.description
Поєднайте персонажі п'єси у відповідні пари

# data[].attributes.headline
Таблиця Елвермана

# data[].attributes.subject
Таблиця Елвермана

# data[].attributes.body
Творче завдання до комедії Мольєра "Міщанин-шляхтич"

# data[].attributes.attachment_link.title
Таблиця Елвермана

# data[].attributes.headline
Музика епохи класицизму

# data[].attributes.subject
Музика епохи класицизму

# data[].attributes.body
Приємного прослуховування!

# data[].attributes.attachment_link.title
ДІЛЯ - Сент Екзюпері (Маленький принц)

# data[].attributes.headline
"Маленький принц"

# data[].attributes.subject
"Маленький принц"

# data[].attributes.body
Аудіокнига

# data[].attributes.attachment_link.title
Маленький принц. Антуан де Сент-Екзюпері. Аудіокнига українською

# data[].attributes.headline
Паспорт твору

# data[].attributes.subject
Паспорт твору

# data[].attributes.body
Матеріал А. Химинець

# data[].attributes.headline
"Маленький принц"

# data[].attributes.subject
"Маленький принц"

# data[].attributes.body
Анімація піском

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Песочный проект СэндПРО

# data[].attributes.attachment_link.title
Песочная анимация по мотивам сказки "Маленький принц" Сент-Экзюпери

# data[].attributes.headline
"Маленький принц"

# data[].attributes.subject
"Маленький принц"

# data[].attributes.body
Експрес-урок "Художні образи-символи твору"

# data[].attributes.attachment_link.title
Експрес-урок "Художні образи-символи казки-притчі «Маленький принц» Антуана де Сент-Екзюпері"

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Річард Бах

ЧАЙКА ДЖОНАТАН ЛІВІНГСТОН

Справжньому Джонатану-чайці,

що живе в кожному з нас

Частина перша

Був ранок, і золоті промені сонця вигравали на легких хвилях тихого моря. Десь за милю від берега закинув сіті рибальський човен, і звістка про це вмить долетіла до Зграї, що чекала сніданку. Ще мить - і тисячі чайок злетілися до човна, щоб вибороти собі якусь поживу. Новий день приніс нові клопоти.

А далеко від усіх, далеко від рибальського човна і від берега, вправлявся в польоті самотній птах - чайка Джонатан Лівінгстон. Він злетів на сто футів угору, опустив свої перетинчасті лапи, задер дзьоба, випростав уперед зігнуті крила і, хоч як це було боляче, силувався втримати їх у такому положенні. Випростані крила обтяжували рух, і він летів усе повільніше, поки шепіт вітру не стих у його вухах, а океан унизу не застиг на місці. Тоді він примружив очі, затамував подих і весь наструнчився в болісному зусиллі - ще трохи... на один дюйм... зігнути крила... Пір'я в нього стало дибки, він закляк у повітрі і впав.

Чайки, як ви знаєте, ніколи не діють нерішуче і не зупиняються в польоті. Спинитися на льоту - це для чайки страшний сором, просто ганьба!

Але Джонатан Лівінгстон - який без тіні сорому знову й знову вигинав напружені крила, щоб летіти все повільніше, а потім спинитися на місці, - був незвичайним птахом.

Більшість чайок не завдають собі клопоту, аби дізнатися щось про політ, - хіба що найнеобхідніше: як долетіти від берега до їжі та повернутися назад. Для більшості чайок головне - їжа, а не політ. А для цієї чайки політ був важливішим за їжу. Джонатан Лівінгстон над усе любив літати.

Проте любов'ю до польотів, як він скоро збагнув, не заживеш доброї слави серед птахів. Навіть його власні батьки дивилися скоса на те, як Джонатан з ранку до вечора літає десь сам-один, та ще й по сто разів шугає аж над водою - як то він казав, тренуючись у низькому польоті.

Він ніяк не міг збугнути - чому, літаючи на висоті, меншій за напіврозмах його крил, він може триматися в повітрі довше і без будь-яких зусиль? Його плавна посадка в низькому польоті завершувалася не гучним плюскотом при зануренні лап у воду, як зазвичай, а появою довгого пінного сліду, що тягнувся за тілом Джонатана, щойно він, підібгавши лапи, торкався води. Коли ж він почав сідати з підібганими лапами на берег, а потім міряти кроками довжину сліду, його батькам це вельми не сподобалося.

- Чому, Джоне, чому? - питала мати. - Чому ти не можеш поводитись, як усі? Оті низькі польоти - це забавка для пеліканів та альбатросів! Чому ти нічого не їси? Поглянь, синку, від тебе саме пір'я та кістки лишилися.

- Ну то й що, мамо? Нехай пір'я та кістки. Я хочу знати, що можу робити в повітрі і чого не можу. Я хочу знати, от і все.

- Бачиш, Джонатане, - мовив батько зовсім не сердито, - скоро зима. Рибальські човни будуть виходити в море нечасто, а риба, що зараз плаває мілко, піде вглиб. Коли вже ти хочеш чогось навчатись, то вчися краще, як здобувати їжу. Польоти - це дуже добре, та з них не проживеш. Не забувай, ти літаєш для того, щоб їсти.

Джонатан слухняно кивнув. Кілька днів по тому він намагався поводитись, як інші чайки; так, він справді дуже старався, і галасував щосили, коли бився за їжу біля рибальських човнів, і пірнав за шматками риби та хлібними крихтами... Та все було марно.

"Яка дурість, - подумав він нарешті - і рішуче кинув насилу здобутого анчоуса голодній старій чайці, що летіла слідом. - Весь цей час я міг би вчитися літатиІ Адже мені ще стільки треба вивчити!"

Невдовзі Джонатан знов опинивсь у морі сам-один - голодний, щасливий, жадібний до знань.

Він хотів знати все про швидкість польоту - і за тиждень дізнався про неї більше, ніж найшвидша чайка у світі.

Злетівши на тисячу футів угору, він щосили замахав крилами, стрімко шугонув униз і зрозумів, чому чайки складають крила, коли йдуть на стрімку посадку. Через шість секунд він уже летів зі швидкістю сімдесят миль за годину, зі швидкістю, при якій крило втрачає рівновагу в русі.

Знову та й знов те саме. Хоч як він пильнував, аби не розслабитись, - на великій швидкості сили полишали його, і він губив рівновагу.

Підйом на тисячу футів. Стрімкий ривок уперед, потім - униз, відчайдушний змах крил, вертикальне падіння. А потім - і так щоразу - його ліве крило завмирало на підйомі, він хилився набік, припиняв махати правим крилом і, безладно перевертаючись у повітрі, кулею мчав униз.

Він ніяк не міг здолати цей підйом на великій швидкості. Він зробив десять спроб - і всі десять разів, коли швидкість перевищувала сімдесят миль за годину, втрачав рівновагу і стрімголов летів у воду.

Річ у тім - зрозумів він нарешті, коли вже був мокрий як хлющ, - річ у тім, що на великій швидкості слід тримати крила непорушно: можна махати крилами лише доти, поки швидкість не перевищує п'ятдесяти миль за годину.

Тоді він злетів на дві тисячі футів угору і спробував іще раз, - стрімко прямуючи вниз, витягнув дзьоба, розпростав крила, а коли швидкість сягнула п'ятдесяти миль за годину, припинив ними рухати. Це було дуже важко, але ж спрацювалоІ Десять секунд він мчав зі швидкістю дев'яносто миль за годину. Джонатан установив світовий рекорд швидкості для морських чайок!

Але ця перемрга була скороминущою. Щойно він почав виходити з піке та змінив положення крил, невідома і нездоланна сила знову заволоділа ним і помчала його за собою зі швидкістю дев'яносто миль за годину. Джонатан почувався так, наче його тіло от-от вибухне, розлетиться на друзки. Стрімко, наче від вибуху, падаючи вниз, він уже не відчув страшного удару об тверду, мов камінь, воду.

Коли він нарешті опритомнів - а це вже була ніч, - він гойдався на хвилях у місячному сяйві. Понівечені крила були немов налиті свинцем, та ще тяжче тиснув на спину тягар поразки. Він потайки марив, аби цей тягар затягнув його у глибінь, на саме дно, щоб усе було скінчено.

Та коли він уже почав занурюватись у воду, якийсь дивний голос ледь чутно озвався до нього зсередини: "Тут нічого не вдієш. Я чайка. Проти своєї натури не підеш. Якби я справді мусив щось дізнатися про польоти, то мав би більше мозку в голові! Якби я справді міг навчитися швидко літати, то мав би короткі крила, як у сокола, і полював мишей, а не рибу. Батько мав рацію. Мені треба забути цю дурницю. Треба повернутися додому, до Зграї, і вдовольнитися тим, що я такий, як є, - жалюгідна, нікчемна чайка".

Голос умовк, і Джонатан скорився йому. Вночі чайка мусить сидіти на березі, і відтепер - так пообіцяв самому собі - він буде звичайною чайкою. Так буде краще для всіх.

Він насилу відірвався від темної води і полетів до берега, радий, що навчився берегти сили в низькому польоті.

"Та ні, що це я, - схаменувся він. - Це все в минулому. Я мушу забути все, чого навчився. Я просто чайка, я такий, як усі інші чайки, і літатиму, як вони". І він із болісним зусиллям піднявся на сто футів угору та чимдуж замахав крилами, кваплячись до берега.

Тепер, коли він вирішив бути просто звичайною чайкою у Зграї, йому полегшало - адже розірвано пута, якими він сам себе зв'язав. Не буде більше ніякого навчання, не буде боротьби - отже, не буде й поразок. І як хороше ні про що не думати, просто летіти в темряві, летіти до берегових вогнів...

"Темно! - раптом пролунав той самий тривожний голос. - Чайки не літають, коли темно!"

Та Джонатан не хотів слухати. "Як хороше, - думав він. - Ясний місяць, світла стежка на воді, вогники на березі - все таке мирне, спокійне..."

"Спускайся вниз! Чайки не літають у темряві! Якби ти справді міг літати в пітьмі, то мав би совині очі! Мав би більше мозку в голові! Мав би короткі крила, як у сокола!"

У нічній темряві, на висоті ста футів, Джонатан Лівінгстон примружив очі. І біль, і роздуми - все зникло безслідно.

Короткі крила. Короткі крила сокола!

Ось тобі й відповідь! "Який я був дурний! Усе, що мені треба, - це маленьке, крихітне крило; все, що мені треба, - це скласти крила, так, щоб у польоті ворушити самими кінчиками! Короткі крила!"

Він піднявся на дві тисячі футів над чорною безоднею моря і, ані хвилі не думаючи про поразку, про загибель, щільно притиснув до тіла широкі частини крил, а самі кінчики, вузькі, мов кинджали, виставив назустріч вітру - і стрімко кинувся вниз.

Вітер грізно ревів у нього над головою. Сімдесят миль за годину, дев'яносто, сто двадцять, іще швидше... Тепер, при ста сорока милях за годину, йому було не так важко долати вітер, як при сімдесяти; один легенький порух кінчиками крил - і він вийшов із піке та промчав над хвилями, мов сіре гарматне ядро в польоті до місяця.

І, дивлячись примруженими очима в лице пітьмі та вітру, він відчув шалену радість. "Сто сорок миль за годину! І все під контролем! Якщо я почну піке з п'яти тисяч футів, а не з двох, - цікаво, з якою швидкістю?.."

Недавні роздуми та обіцянки було забуто, ніби їх звіяв могутній стрімкий вітер. Але він не картав себе за те, що порушив слово. Ці клятви - для чайок, що згодні бути звичайними чайками. А той, хто хоч раз торкнувся вершини пізнання, не може зв'язувати себе такими обітницями.

На світанку Джонатан продовжив тренування. З висоти п'ять тисяч футів рибальські човни в морі здавалися малими трісочками на голубому тарелі, а Зграя за сніданком - хмаркою летких порошинок.

Він лишився живий, був сповнений сили, тремтів від радості - був гордий, що опанував свій страх. І тому він не вагаючись притиснув до тіла передню частину крил, випроставши самі кінчики, і поринув униз, до моря.

Спустившись на чотири тисячі футів, він досяг граничної швидкості, і вітер постав проти нього, мов щільна пульсуюча запона, що перешкоджала йому рухатися швидше. Він летів прямо чимдалі вниз, зі швидкістю двісті чотирнадцять миль за годину. Якщо випростати крила зараз, на такій швидкості, то його розірве на мільйон шматків, і він розумів це дуже добре. Але ж швидкість - це могуття, швидкість - це радість, швидкість - це просто краса!

Він почав виходити з піке на висоті тисячу футів, і кінчики його крил залопотіли й зігнулися під шаленим вітром, а рибальський човен і зграя чайок кудись зникли - і раптом виросли просто в нього перед очима, затуливши собою шлях.

Він не міг зупинитися; навіть не знав, як повернути на такій швидкості.

Зіткнення - це смерть.

І тому він заплющив очі.

І сталося так, що того ранку, на світанні, чайка Джонатан Лівінгстон врізався просто у Зграю, що спокійно снідала, - влетів як вихор, на швидкості двісті чотирнадцять миль, із заплющеними очима! Та, мабуть, Чайка Долі йому всміхнулася - ніхто не загинув.

Коли ж він знову підвів голову до неба, то все ще мчав зі швидкістю сто шістдесят миль за годину.

# data[].attributes.attachment_link.title
Чайка Джонатан Лівінгстон - Річард Бах, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Річард Бах ЧАЙКА ДЖОНАТАН ЛІВІНГСТОН Справжньому Джонатану-чайці, що живе в кожному з нас Частина перша Був ранок, і золоті промені сонця вигравали на легких хвилях тихого моря. Десь за милю від берега закинув сіті рибальський човен, і звістка про це вмить долетіла до Зграї, що чекала сніданку.

# data[].attributes.attachment_link.title
Буктрейлер "Чайка  Джонатан Лівінгстон"

# data[].attributes.attachment_link.title
Буктрейлер до твору Р. Баха "Чайка Джонатан Лівінгстон"

# data[].attributes.headline
Р. Бах "Чайка Джонатан Лівінгстон"

# data[].attributes.subject
Р. Бах "Чайка Джонатан Лівінгстон"

# data[].attributes.headline
Паспорт твору

# data[].attributes.subject
Паспорт твору

# data[].attributes.headline
Образ Чайки Джонатана

# data[].attributes.subject
Образ Чайки Джонатана

# data[].attributes.headline
Ознаки притчі у творі

# data[].attributes.subject
Ознаки притчі у творі

# data[].attributes.headline
Цікаво і повчально

# data[].attributes.subject
Цікаво і повчально

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Кино на Метр

# data[].attributes.attachment_link.title
Фантастические летающие книги Мистера Морриса Лессмора . Короткометражный Мультфильм

# data[].attributes.headline
Паспорт твору

# data[].attributes.subject
Паспорт твору

# data[].attributes.body
Матеріали А. Химинець

# data[].attributes.headline
Дидактичні матеріали

# data[].attributes.subject
Дидактичні матеріали

# data[].attributes.headline
Література на 9 клас

# data[].attributes.subject
Література на 9 клас

# data[].attributes.attachment_link.title
Література на літо

# data[].attributes.attachment_link.title
Презентация_Біблія

# data[].attributes.headline
Шедевр ісламської архітектури

# data[].attributes.subject
Шедевр ісламської архітектури

# data[].attributes.attachment_link.title
Мечеть Султана Сулеймана

# data[].attributes.headline
Послухайте суру Корану

# data[].attributes.subject
Послухайте суру Корану

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
УКРАЇНСЬКІ МУСУЛЬМАНИ

# data[].attributes.attachment_link.title
Відео-Коран | Сура 18 "Печера" (1-8)

# data[].attributes.headline
Давньогрецький театр

# data[].attributes.subject
Давньогрецький театр

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Уроки истории Питона Каа

# data[].attributes.attachment_link.title
ТЕАТР ДАВНЬОЇ ГРЕЦІЇ 🎭 Як народилася європейська драма?

# data[].attributes.headline
Опрацюйте матеріал.

# data[].attributes.subject
Опрацюйте матеріал.

# data[].attributes.body
Випишіть визначення поняття "вічний образ" у зошит.

# data[].attributes.headline
Вергілій. "Енеїда"

# data[].attributes.subject
Вергілій. "Енеїда"

# data[].attributes.body
У зошиті виконайте завдання з останнього слайду.

# data[].attributes.headline
Вергілій "Енеїда"

# data[].attributes.subject
Вергілій "Енеїда"

# data[].attributes.body
Опорний конспект

# data[].attributes.attachment_link.title
Зв_дки був р_д латинський (Верг_л_й_ Енеїда)

# data[].attributes.headline
Цікаві факти про Середньовіччя

# data[].attributes.subject
Цікаві факти про Середньовіччя

# data[].attributes.attachment_link.title
РЕАЛІЇ СЕРЕДНЬОВІЧЧЯ. ЦІКАВІ ФАКТИ,

# data[].attributes.headline
Музика Середньовіччя

# data[].attributes.subject
Музика Середньовіччя

# data[].attributes.attachment_link.title
The Music of France In Medieval Times - Музика Середньовічної Франції

# data[].attributes.headline
Освіта середньовіччя

# data[].attributes.subject
Освіта середньовіччя

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Уроки истории Питона Каа

# data[].attributes.attachment_link.title
Середньовічні освіта й наука (укр.) Від середньовіччя до Відродження

# data[].attributes.attachment_link.title
20 античних фразеологізмів: значення і походження 🎁

# data[].attributes.headline
Омар Хайям. Рубаї

# data[].attributes.subject
Омар Хайям. Рубаї

# data[].attributes.headline
Данте Аліг'єрі

# data[].attributes.subject
Данте Аліг'єрі

# data[].attributes.body
Цікаві факти

# data[].attributes.headline
Сонет (sonetto — звучати) — ліричний вірш, що складається з чотирнадцяти рядків п’ятистопного або шестистопного ямба, власне, двох чотиривіршів (катрени) з перехресним римуванням та двох тривіршів (терцети) з усталеною схемою римування: абаб, абаб, ввд, еед або (рідше) перехресною абаб, абаб, вде, вде чи абаб, абаб ввд, еед і т. п.

# data[].attributes.subject
Сонет (sonetto — звучати) — ліричний вірш, що складається з чотирнадцяти рядків п’ятистопного або шестистопного ямба, власне, двох чотиривіршів (катрени) з перехресним римуванням та двох тривіршів (терцети) з усталеною схемою римування: абаб, абаб, ввд, еед або (рідше) перехресною абаб, абаб, вде, вде чи абаб, абаб ввд, еед і т. п.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Довідник цікавих фактів та корисних знань

# data[].attributes.attachment_link.title
Аліг'єрі Данте. Сонет 11 "В своїх очах вона несе кохання" аудіо вірш

# data[].attributes.headline
Доба Відродження

# data[].attributes.subject
Доба Відродження

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Уроки истории Питона Каа

# data[].attributes.attachment_link.title
Раннє Відродження. Проторенесанс  (укр.) Від середньовіччя до Відродження

# data[].attributes.headline
Опрацюйте презентацію

# data[].attributes.subject
Опрацюйте презентацію

# data[].attributes.attachment_link.title
Відродження_нова

# data[].attributes.headline
Віртуальна 3D мандрівка галереєю Уффіці

# data[].attributes.subject
Віртуальна 3D мандрівка галереєю Уффіці

# data[].attributes.body
Галерея в італійському місті Флоренції – один із найдавніших музеїв Європи. Її експозиція містить роботи митців, які творили у XIII–XVIII століттях. Оцініть шедеври Мікеланджело, Рафаеля, Леонардо да Вінчі та багатьох інших геніїв світового мистецтва.

# data[].attributes.attachment_link.description
Google Arts & Culture features content from over 2000 leading museums and archives who have partnered with the Google Cultural Institute to bring the world's treasures online.

# data[].attributes.headline
Геній доби Відродження

# data[].attributes.subject
Геній доби Відродження

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Уроки истории Питона Каа

# data[].attributes.attachment_link.title
Леонардо да Вінчі (укр.) Від середньовіччя до Відродження

# data[].attributes.attachment_link.title
Ф. Петрарка - перший гуманіст Європи

# data[].attributes.headline
Кохання у житті Франческо Петрарки

# data[].attributes.subject
Кохання у житті Франческо Петрарки

# data[].attributes.body
(Пригадайте історію кохання Данте)

# data[].attributes.body
Послухайте...

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Довідник цікавих фактів та корисних знань

# data[].attributes.attachment_link.title
Франческо Петрарка "Сонети 61, 132, 162, 267, 312" українською слухати

# data[].attributes.headline
Аналіз сонету 61

# data[].attributes.subject
Аналіз сонету 61

# data[].attributes.headline
Аналіз сонету 132

# data[].attributes.subject
Аналіз сонету 132

# data[].attributes.headline
Виконайте письмове завдання

# data[].attributes.subject
Виконайте письмове завдання

# data[].attributes.headline
Перегляньте фільм

# data[].attributes.body
Перегляньте фільм

# data[].attributes.attachment_link.title
Ромео і Джульєтта

# data[].attributes.attachment_link.description
Розташуйте події в правильній послідовності

# data[].attributes.headline
Музика бароко

# data[].attributes.subject
Музика бароко

# data[].attributes.attachment_link.title
Адажио g-moll для органа и струнных

# data[].attributes.attachment_link.description
Альбинони–Джацотто

# data[].attributes.attachment_link.metadata.artist
Альбинони–Джацотто

# data[].attributes.attachment_link.metadata.title
Адажио g-moll для органа и струнных

# data[].attributes.headline
Виконайте завдання

# data[].attributes.subject
Виконайте завдання

# data[].attributes.body
"Поради мудрого друга"

# data[].attributes.attachment_link.title
Добрі поради мудрого друга2

# data[].attributes.headline
Виконайте вправу

# data[].attributes.subject
Виконайте вправу

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Алла Шевченко

# data[].attributes.attachment_link.description
Знайдіть по 3 твердження, що стосуються дорослих, яких Маленький принц зустрів на кожній із шести планет.

# data[].attributes.attachment_link.title
Мрійник, якого згубило небо, Одна історія

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Довідник цікавих фактів та корисних знань

# data[].attributes.attachment_link.title
"Дон Кіхот" аудіокнига українською (скорочено). Мігель де Сервантес

# data[].attributes.headline
Робочий аркуш

# data[].attributes.subject
Робочий аркуш