# data[].attributes.headline
Kako otroka pripraviti na vrnitev v rtec

# data[].attributes.subject
Kako otroka pripraviti na vrnitev v rtec

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Mična - Vaša svetovalka za modo, lepoto in življenjski slog

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Predviden datum vrnitve v vrtec je znan in večina staršev se je novice razveselila, a marsikdo se je ob tem tudi vprašal, ali se bo moral njegov otrok ponovno uvajati. Kako otroka čimbolje pripraviti, da bo z veseljem spet hodil v vrtec, smo govorili s pedagoginjo Sergejo Zemljarič, ki kot svetovalna delavka dela v ljubljanskem vrtcu Galjevica.
Čeprav je večina vzgojiteljic staršem svetovala naj tudi v obdobju, ko so doma nadaljujejo z vrtčevsko rutino, se je ritem pri številnih porušil. Vrnitev v vrtec bo prej ali slej prišla, kaj lahko starši zdaj naredijo, da bo otrok znova vzpostavil rutino?
Tako je, večina strokovnih delavcev v vrtcih nas je svetovala staršem, da se tudi v času trajanja karantene ohrani vrtčevski ritem oz. da se v domačem okolju vzpostavi in vzdržuje rutina. Vzpostavljanje in vzdrževanje rutine v domačem okolju je pomembno, ker otroku nudi okvir oz. predvidljivost in s tem psihološko varnost. Kar je za otroka nasploh zelo pomembno, sploh pa v teh družbeno negotovih razmerah.

Razumljivo je, da starši iz takšnih ali drugačnih razlogov niso vztrajali pri vrtčevskem ritmu, v dobro otroka pa je (bilo), če so vzpostavili in vzdrževali rutino, ki so jim jo dopuščale domače okolišče glede na obveznosti staršev in morebitnih sorojencev.

Če je bil vrtčevski ritem (tj. ure obrokov, dejavnosti, počitka) porušen, je dobrodošlo, da starši v naslednjih dneh do predvidenega ponovnega odprtja vrtcev, postopoma preidejo iz rutine, ki so jo vzpostavili v domačem okolju v času karantene, na vrtčevski ritem. Tako lahko skupaj z otrokom (če je otrok starejši lahko sam nariše, če je mlajši lahko starši skupaj z otrokom na spletu poiščejo sličice, ki ponazarjajo jutranje vstajanje, zajtrk, branje knjig, ustvarjanje, igro, počitek) oblikujejo vizualni urnik, ki jim bo vrtčevski ritem pomagal ponovno vzpostaviti.

V primeru, da otrok v času karantene ni počival, je dobrodošlo, da v času ponovnega prilagajanja na vrtčevskih ritem, v času počitka počne t. i. umirjene dejavnosti (npr. riše, barva, sestavlja sestavljanke in npr. Ob tem posluša umirjeno glasbo).
Nekateri otroci so v vrtcu že pozabili na dudo, igračko ... Ali naj vztrajamo pri tem ali jim ob vrnitvi v vrtec znova ponudimo stvar, ki jih tolaži?
Če otrok doma v obdobju karantene, ni uporabljal dude, potem je bolje, da se pozabi nanjo in se poišče drugo stvar, predmet, ki ga bo potolažila. Če je pa otrok imel dudo doma v času karantene, se jo lahko prinese tudi v vrtec, da mu pomagala čez obdobje ponovnega prilagajanja na vrtec.

V primeru, da bi otroka potolažila igračka, jo načeloma lahko prinese v vrtec. Pri prinašanju igračke se zna zgoditi le, da jih otroci skladno s smernicami NIJZ, ne bodo smeli (vsaj nekaj časa) prinašati iz domačega okolja. V tem primeru bi svetovala, da starši po elektronski pošti pošljejo vzgojiteljici družinsko fotografijo, ki jo lahko obesi na vidno mesto in si jo lahko gre otrok pogledat, ko pogreša svojo družino. Prav tako lahko starši posnamejo zvočni ali video posnetek za otroka, v katerem ga nagovorijo s spodbudnimi besedami, da ga tudi oni pogrešajo in ga bodo prišli čimprej iskat v vrtec, da ga bodo lahko ponovno objeli.

Ena možnost pa je tudi, da starši otrokova oblačila, preden jih ta obleče, stiskajo nekaj časa ob svoje telo, da se navzame vonja starša in oblačila s tem vonjem bodo otroka spominjala na starša oz. dom.
Kako lahko otroka zdaj spomnimo in opominjamo na vrtec?
Vrtci so skušali v času trajanja karantene s starši otrok vzdrževati stik na tak ali drugačen način. Nekateri vrtci so se odločili, da bodo staršem enkrat tedensko pošiljali spodbudne besede in namige za dejavnosti z otroki. Drugi so vsak delovni dan objavljali različne prispevke na spletni strani vrtca (npr. različne članke za starše, dejavnosti za otroke, ipd.). Tretji so pošiljali video posnetke strokovnih delavk za otroke. V primeru, da so starši kaj od zapisanega prejeli po e-pošti, na otrokom povedo, kdo jim je to poslal in otroci lahko skupaj s starši pogledajo poslani material in se o vrtcu (s tem mislim o vzgojiteljici in pomočnici ter vseh vrstnikih, ki obiskujejo vrtčevsko skupino) pogovarjajo. V primeru, da so pred zaprtjem vrtcev nastale kakšne fotografije v vrtcu ali kakšen drug material (npr. video posnetki), si starši skupaj z otrokom pogledajo fotografije in se pogovarjajo o vrstnikih, vzgojiteljicah, dogodku, ko je nastala fotografija. Doma lahko pojejo pesmice, ki so se jih otroci naučili v vrtcu ali preberejo pravljico, ki se otroku vtisnila v spomin iz vrtca.

Načeloma pa menim, da bo obdobje ponovnega prilagajanja na vrtec krajše, saj ima otrok že izkušnjo s samostojnim bivanjem v vrtcu.

Lahko hodijo na sprehode mimo vrtčevskega igrišča in si ga z otrokom podrobno ogledajo ter se pogovarjajo, kakšne igre so se vse igrali zunaj na igrišču, kaj lepega se jim je zgodilo na tem igrišču, kaj so se na igrišču naučili, so morda kaj novega poskusili. Dobrodošlo pa je, da otrok v našem pripovedovanju o vrtcu začuti naše navdušenje nad vrtcem in lepim preživljanjem časa v njem.
So po vašem mnenju majhni otroci (ti, ki so z vrtcem letos komaj začeli) lahko pozabili na vrtec?
To je odvisno od tega koliko je otrok star (npr. otroci v skupini od 2 do 3, so si več zapomnili) in koliko časa so obiskovali vrtec (npr. od začetka vrtčevskega leta ali od začetka koledarskega leta) ter koliko so bili prisotni v vrtcu (npr. so bili pogosto odsotni zaradi bolezni).

Predvidevam, da so otroci, ki obiskujejo skupino od 1 do 2 leti, pozabili na vrtec, predvsem tisti, ki so se vključili v tem koledarskem letu. Kako se bodo ti otroci ponovno prilagodili na vrtec je odvisno od tega, kako kakovostno je bil izveden postopek prvotnega uvajanja v vrtec, kako so se počutili v vrtcu in/ali so se v času bivanja v vrtcu varno navezali na strokovne delavke v skupini in pa seveda tudi od temparamenta otroka. Načeloma pa menim, da bo obdobje ponovnega prilagajanja na vrtec krajše, saj ima otrok že izkušnjo s samostojnim bivanjem v vrtcu.
Nekateri otroci so zdaj v času, ko so s starši doma opustili dnevni počitek. Kakšen nasvet imate za te starše?
Vkolikor so otroci v času trajanja karantene opustili počitek, staršem svetujem, da otroku v času, ki je namenjen počitku preberejo kakšno pravljico in mu po prebrani pravljici ponudijo umirjene dejavnosti (npr. risanje, barvanje pobarvank, sestavljanje sestavljank, pretikanke). Hkrati pa naj starši otrokom razložijo, da je tak dogovor za domače okolje, da v vrtcu veljajo vrtčevska pravila.
Na kaj moramo biti starši pozorni, ko bodo otroci pričeli z vrtcom?
Kakšen dober teden pred ponovno vključitvijo je dobro, da se pričnemo z otrokom ob različnih priložnostih tekom dneva pogovarjati o vrtcu. V tem pogovoru poudarjamo otrokova pozitivna doživetja v vrtcu, otrokove prijatelje, ki jih bo ponovno videl in s katerimi se bodo igrali igre, ki so se jih radi igrali. Dobrodošlo je, da je naša komunikacija v pogovoru z otrokom o vrtcu navdušujoča. Obenem pa otroku, damo tudi zagotovilo, da bomo prišli ponj takoj, ko bomo opravili vse službene obveznosti in kaj bomo z njim počeli doma v popoldanskem času.

Predvsem pri najmlajših otrocih, tj. v skupini od 1 do 2 leti, je za pričakovati več crkljanja popoldne, vendar menim, da bo to trajalo krajši čas kot ob prvem uvajanju v vrtec. Več pozornosti staršev v popoldanskem času se predvideva, da bodo potrebovali tudi tisti starejši otroci, ki se tudi sicer težje prilagajajo na spremembe.

Preberite še: Psihologinja Andreja Poljanec o karanteni: Majhen otrok te situacije ne razume

Morda vas zanima tudi: Mame po ločitvi o tem, kar o življenju samskih staršev večina zamolči (resnične izpovedi)

# data[].attributes.attachment_link.title
Kako otroka pripraviti na vrnitev v vrtec (odgovarja pedagoginja) | Mična

# data[].attributes.attachment_link.description
Predviden datum vrnitve v vrtec je znan in večina staršev se je novice razveselila, a marsikdo se je ob tem tudi vprašal, ali se bo moral njegov otrok ponovno uvajati. Kako otroka čimbolje pripraviti, da bo z veseljem spet hodil v vrtec, smo govorili s pedagoginjo Sergejo Zemljarič, ki kot svetovalna delavka dela v ljubljanskem vrtcu Galjevica.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
We've detected that Javascript is not enabled. It is required for an optimal survey taking experience.
Please check your browser's settings and make sure Javascript is turned on. Learn how to enable Javascript.

# data[].attributes.attachment_link.title
Prijava na webinar: Kako se naši možgani odzivajo na pandemijo?

# data[].attributes.attachment_link.description
We've detected that Javascript is not enabled. It is required for an optimal survey taking experience. Please check your browser's settings and make sure Javascript is turned on. Learn how to enable Javascript.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Da bi staršem pomagali konstruktivno komunicirati s svojimi otroki v času karantene, smo v slovenščino prevedli šest sklopov nasvetov, ki vključujejo načrtovanje preživljanja skupnega časa ena na ena, ohranjanje pozitivnih občutkov in misli, ustvarjanje nove vsakodnevne rutine, izogibanje slabemu vedenju, obvladovanje stresa ter pogovor o novem koronavirusu oziroma bolezni COVID-19. Uporabite jih koristno zase in za otroke ter se pri tem čimbolj zabavajte.

Je pa dejstvo, da so ti napotki tudi sicer del naših preventivnih programov, namenjenih staršem oziroma družina. Edina pomembnejša razlika v tej situaciji je, da imamo v veliki večini zdaj na voljo več časa za krepitev teh starševskih veščin.

Nasveti so nastali pod okriljem številnih mednarodnih in drugih organizacij, kot sta npr. Svetovna zdravstvena organizacija (WHO) in UNICEF, za prevod pa smo v sodelovanju z avtorji poskrbeli pri Inštitutu za raziskave in razvoj "Utrip" v sklopu programa "Preventivna platforma" ( www.preventivna-platforma.si), sofinanciranega s strani Ministrstva za zdravje.

# data[].attributes.attachment_link.title
Starševstvo v času COVID-19 - napotki za starše oz. družine | Preventivna platforma

# data[].attributes.attachment_link.description
Nasveti so nastali pod okriljem številnih mednarodnih in drugih organizacij, kot sta npr. Svetovna zdravstvena organizacija (WHO) in UNICEF, za prevod pa smo v sodelovanju z avtorji poskrbeli pri Inštitutu za raziskave in razvoj "Utrip" v sklopu programa "Preventivna platforma" (www.preventivna-platforma.si), sofinanciranega s strani Ministrstva za zdravje.

# data[].attributes.headline
Majhen otrok težko razume trenutno situacijo

# data[].attributes.subject
Majhen otrok težko razume trenutno situacijo

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Mična - Vaša svetovalka za modo, lepoto in življenjski slog

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Osamitev, samoizolacija, karantena, ostani doma ... To so besede, ki jih v teh dneh slišimo večkrat dnevno. A če odrasli še nekako razumemo, kaj se dogaja in zakaj je tako pomembno, da se v teh dneh čim bolj držimo zase in s tem omejimo širjenje virusa, je otrokom, ki so vajeni druženja s sovrstniki, to razložiti nekoliko težje. Še posebej, če se tega ukrepa ne držijo vsi. Kako otroku razložiti, zakaj se ne sme družiti s prijatelji, kako mu razložiti, ko vidi, da se nekateri vendarle družijo in ignorirajo navodila pristojnih organov, nam je pojasnila doc. dr. Andreja Poljanec, strokovna vodja Študijsko-raziskovalnega centra za družino in vodja študija Psihologije na Fakulteti Sigmunda Freuda v Ljubljani, ki je tudi mamica petih otrok.
Samoizolacija je težka že za odraslega, kaj šele za otroka. Kako na razumljiv način otroku, ki je vajen, da pristopi k skoraj vsakemu in ga brez težav ogovori, razložiti, da tega zdaj ne sme početi?
Ta situacija je res povsem nova za vse nas in zato za vsakega na poseben način zahtevna. Prav zato se je treba najprej zavedati, da otrok, še posebej pa majhen, novih zahtev, pravil, prepovedi, ... ne more takoj niti razumeti niti usvojiti. Za to je potreben čustveni in tudi kognitivni proces. Starši in odrasli naj bomo ob razlaganju predvsem potrpežljivi, obenem pa domiselni in skušajmo otroku novo nastalo situacijo razložiti na njemu čim bolj razumljiv način.

Starši imamo precejšen izziv, da to obdobje speljemo kvalitetno in v njem čustveno zorimo in se učimo novih načinov obvladovanja situacij.

Majhni otroci si nikakor ne morejo predstavljati virusa, lahko pa si predstavljajo stvari, ki so konkretne. Uporabimo svojo kreativnost, narišimo virus in posledice ali pa se domislimo česa, kar bi otroku pomagalo bolezen razumeti na bolj konkreten način. Zavedajmo pa se, da moramo "vajo" ponoviti večkrat, potrebujejo nekaj ponovitev, hkrati pa ne želimo, da je otrok pod prevelikim stresom. V tem obdobju je pomembno, da imamo tudi odrasli koga, ki nas v trenutnih stiskah lahko posluša, razume, začuti, kar nas nekoliko umiri, morda pa nam pomaga celo s kakšnim nasvetom, domislico, ki nam bo prišla prav. Za odrasle je pomemben občutek, da v tem nenavadnem stresu niso sami, ampak da so povezani s prijatelji in sodelavci.
Videli smo lahko, da se številni ne držijo prepovedi druženja in se zunaj brezskrbno družijo v večjih skupinah. Kako pojasniti otroku, da on ne sme, medtem ko drugi to počnejo brez slabe vesti?
V miru lahko otroku povemo, da to ni prav, da ni pošteno in da se vi trudite biti sočutni do ljudi, za katere bo velik problem, če bodo zboleli. Gre za kolektivno sočutje, ki je pomemben del razvoja otroka. V tej situaciji imamo vsi možnost, da ga razvijamo več kot smo vajeni. Če sami vanj verjamemo, bo otrok to ob našem razlaganju čutil in lažje ponotranjil. Pomembno je, da o drugih ne govorimo s prezirom in na ponižujoč ali celo sovražen način in da jih kot ljudi ne razvrednotimo, temveč ovrednotimo le njihovo vedenje, ki pa je v tem smislu neprimerno in neodgovorno.
Z otrokom se je v tem času potrebno veliko ukvarjati in veliko pogovarjati. Kako bo po vašem mnenju trenutna situacija vplivala na predšolske otroke? Bo imela drugačen vpliv na šolarje in srednješolce?
Gre za tri med seboj zelo različna razvojna obdobja. Predšolski otroci potrebujejo ogromno tesnega preživljanja časa, težje razumejo spremembe, nova pravila, tudi čustveno so še nezreli. Šoloobvezni nova pravila razumejo veliko bolje in se nanje z lastnim trudom in našo pomočjo kar hitro privadijo, mladostniki pa so čustveno zelo senzitivni, hitro se počutijo brez volje, potrebujejo veliko doživetij, druženja z vrstniki, zato je to obdobje za njih lahko kar zahtevno.

Na vsakega izolacija vpliva drugače pa tudi znotraj istega razvojnega obdobja gre za velike razlike, ki so močno odvisne od družinskih razmer, v katerih otrok ali mladostnik preživlja posebne razmere. Prav vsem pa je skupno to, da se v sproščenih, ljubečih, dinamičnih in ustvarjalnih odnosih prav vsi počutijo bolje kot v odnosih, kjer je veliko napetosti, godrnjanja ali celo nasilja in podobnih škodljivih vplivov. Starši imamo precejšen izziv, da to obdobje speljemo kvalitetno in v njem čustveno zorimo in se učimo novih načinov obvladovanja situacij.

Otroci so radi z nami, ne glede na to, koliko nam lahko pomagajo, ob nas večinoma uživajo.
Kaj bi svetovali staršem, ki morajo poleg skrbi za svoje najmlajše opravljati še delo od doma? Kako se organizirati in poskrbeti, da ne bo preveč slabe volje na obeh straneh?
Ja, to je za marsikoga povsem nova situacija in trenutno res kar zahtevna. Pomembno je, da se starši zavedajo, da majhen otrok te situacije ne razume in ne more biti ves dan "priden". Naj se starši pretirano ne ustrašijo ampak si skušajo smiselno pripraviti dnevni urnik. V primeru, da ne morejo koristiti bonitete za varstvo otroka, kar, če imate možnost, toplo priporočam, sicer pa naj vsak pri sebi presodi, v katerem delu dneva, ko otrok spi, so najbolj učinkoviti; zjutraj ali zvečer. Takrat lahko stvari uredi v miru. Nekateri otroci spijo tudi čez dan. To je lahko službeni čas.

--> Marko Juhant o času v karanteni: Ni čas za razvajanje, ampak za vzgajanje

Gospodinjska opravila je v tem obdobju luštno, celo zabavno, početi skupaj z otroki. Otroci so radi z nami, ne glede na to, koliko nam lahko pomagajo, ob nas večinoma uživajo. Z mirno vestjo lahko uporabimo tudi splet, poiščemo poučne vsebine, otroci lahko poslušajo audio pravljice, ob tem tudi razvijajo govor, domišljijo, rišejo, gnetejo testo, oblikujejo plastelin, ipd ... Izleti v naravo pa so sploh blagodejni, tako za odrasle kot za otroke. Otrokom pripravimo igrice, iskanje zaklada, škratova skrivališča, ... Odprimo vrata lastni ustvarjalnosti in uživajmo v trenutkih, ki jih imamo!

Preberite še: Poletova telovadba duha za najmlajše: O hudobnem zmaju Koronarju 1. del

Priporočamo tudi: Alenka in Alina Košir, mati in hči o vzgoji in pozornostih

Morda vas zanima tudi: Šolanje otrok doma bo tudi za Williama in Kate izziv (in tako mu bosta kos)

# data[].attributes.attachment_link.title
Psihologinja Andreja Poljanec o karanteni: Majhen otrok te situacije ne razume | Mična

# data[].attributes.attachment_link.description
Osamitev, samoizolacija, karantena, ostani doma ... To so besede, ki jih v teh dneh slišimo večkrat dnevno. A če odrasli še nekako razumemo, kaj se dogaja in zakaj je tako pomembno, da se v teh dneh čim bolj držimo zase in s tem omejimo širjenje virusa, je otrokom, ki so vajeni druženja s sovrstniki, to razložiti nekoliko težje.

# data[].attributes.headline
Marko Juhant: Ni čas za razvajanje ampak vzgajanje

# data[].attributes.subject
Marko Juhant: Ni čas za razvajanje ampak vzgajanje

# data[].attributes.attachment_link.title
Ni čas za razvajanje, ampak za vzgajanje

# data[].attributes.attachment_link.description
Ljubljana - Ključna je organizacija družine, treba je vzpostaviti strukturo, določiti "železni" urnik in ga dosledno uresničevati. Tako v teh časih izolacije in socialne distance svetuje Mar...

# data[].attributes.headline
Koronavirus in otroci s posebnimi potrebami

# data[].attributes.subject
Koronavirus in otroci s posebnimi potrebami

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ko se trudimo razumeti in predvideti čustveno doživljanje ter vedenjsko prilagajanje otrok s posebnimi potrebami na situacijo v povezavi z novim koronavirusom, upoštevajmo, da so ti otroci najprej in predvsem običajni (''normalni'') otroci z običajnimi potrebami in odzivi. Foto: Pixabay

Kronične bolezni pljuč, diabetes, hipertenzija, oslabel imunski sistem idr. se pogosto povezuje s starostno skupino nad 65 let, čeprav se s tovrstnimi težavami ne tako redko spopadajo tudi otroci.

Ravno tako smo strokovnjaki s področja duševnega zdravja javno že večkrat spregovorili o negativnih posledicah, ki jih imajo nastale življenjske okoliščine na psihično počutje ljudi. Spremenjena dnevna rutina, ki jo zaznamujejo omejeni socialni stiki, spremenjeni delovni in izobraževalni pogoji, okrnjene možnosti za preživljanje prostega časa, predvsem pa negotovost in skrbi v povezavi s prihodnostjo povzročajo stres, ki ga sicer večina ljudi še zmore obvladati brez večjih posledic, lahko pa pri nekaterih ta povzroči oziroma izzove tudi resnejše duševne stiske in težave. Tozadevno so še posebej ranljiva skupina otroci, znotraj te pa še toliko bolj otroci s posebnimi potrebami.

O otrocih s posebnimi potrebami v povezavi z epidemijo koronavirusa do zdaj nismo prav veliko govorili, čeprav bi si v aktualnih razmerah prav gotovo zaslužili več skrbi in pomoči. Vzroki za njihovo ranljivost tičijo v številnih dejavnikih tveganja (npr. zdravstvene težave in posebnosti, šolska neuspešnost, socialna stigmatizacija in izključenost, težki življenjski dogodki, odvisnost od pomoči drugih, specifični vzgojni pristopi idr.), ki sami po sebi sicer še ne pomenijo duševnih motenj, lahko pa skupaj in ob pomanjkanju varovalnih dejavnikov znatno povečujejo tveganje za njihov nastanek.

Poleg tega, da so otroci s posebnimi potrebami še posebej ranljiva skupina, gre tudi za številčno skupino, ki znotraj svoje starostne kategorije obsega kar od 5 do 10 odstotkov populacije (številke se razlikujejo, ker si tudi strokovnjaki glede meril v zvezi z opredelitvijo, kdo je otrok s posebnimi potrebami, niso popolnoma enotni). Mnogi med njimi se izobražujejo v prilagojenih programih, v specializiranih ustanovah, kjer je na enem mestu poskrbljeno tudi za potrebno zdravstveno nego in vse medicinsko rehabilitacijske programe. Ne pozabimo, tudi te ustanove so med epidemijo zaprle svoja vrata.

Čeprav je kategoriziranje otrok glede na njihove primanjkljaje, ovire oziroma motnje z mnogih vidikov sporno, je vseeno dobro, da vemo, za katere otroke gre. Zakon o usmerjanju otrok s posebnimi potrebami tovrstne otroke deli na naslednje skupine: otroke z motnjami v duševnem razvoju, gluhe in naglušne otroke, slepe in slabovidne otroke oziroma otroke z okvaro vidne funkcije, otroke z govorno-jezikovnimi motnjami, gibalno ovirane otroke, otroke s primanjkljaji na posameznih področjih učenja, dolgotrajno bolne otroke, otroke s čustvenimi in vedenjskimi motnjami ter otroke z avtističnimi motnjami.

Ko se trudimo razumeti in predvideti čustveno doživljanje ter vedenjsko prilagajanje otrok s posebnimi potrebami na situacijo v povezavi s koronavirusom, upoštevajmo, da so ti otroci najprej in predvsem običajni (''normalni'') otroci z običajnimi potrebami in odzivi. Morebitne čustvene ali vedenjske reakcije moramo zato prvenstveno razumeti kot normalne odzive normalnih oseb v nenormalnih razmerah. Zato so tudi za otroke s posebnimi potrebami popolnoma ustrezni nasveti, ki so nam bili za nudenje pomoči otrokom v času epidemije že predstavljeni. Tudi zanje torej velja: bodimo dober zgled, odzovimo se mirno, vzemimo si čas, ne podcenjujmo stiske, starosti primerno pojasnjujemo, odgovarjamo in se pogovarjamo, ne zastrašujmo, ostajamo realni, oblikujemo stalen dnevni ritem in rutino, krepimo občutek varnosti in kontrole, preusmerjamo fokus na ustvarjalne in pozitivne aktivnosti, v primeru hude stiske poiščemo pomoč ...

Vseeno pa moramo upoštevati tudi možnost, da bodo otroci s posebnimi potrebami zaradi svojih telesnih ali duševnih značilnosti doživljali in izražali stisko tudi zelo specifično in drugače kot njihovi vrstniki s tipičnim razvojem.

Otroci, ki imajo bolezni oziroma zdravstvena stanja, povezana z delovanjem pljuč, običajno dobro poznajo svoje zdravstveno stanje, zato se v trenutni situaciji praviloma počutijo bolj zaskrbljeno in tesnobno. Enako velja tudi za otroke z dolgotrajnimi obolenji, pri katerih je prizadet njihov imunski sistem. Ti otroci so ob okužbi s koronavirusom objektivno lahko celo življenjsko ogroženi, zato je tudi staršem ob striktni skrbi za preventivne varnostne ukrepe velikokrat težko ohranjati mirnost in trezno presojo.

Otroci z motnjo v duševnem razvoju zaradi svojih omejitev v intelektualnem funkcioniranju ne razumejo situacije na enak način kot njihovi vrstniki. Tako kot še nekateri drugi otroci s posebnimi potrebami svoja čustva težje izrazijo z besedami, njihova stiska se pogosteje kaže skozi vedenjske ali psihosomatske simptome. Lahko se celo zgodi, da v izjemnih okoliščinah, kot je ta, zdrsnejo na zgodnejšo razvojno fazo, ki jo v običajnih razmerah sicer že presegajo. Starši se morajo zato naučiti prepoznavati pomene in razlikovati med različnimi vedenji. Informacije, ki prihajajo iz različnih strani, morajo filtrirati, komunikacijo z otrokom pa prilagoditi otrokovim sposobnostim. V trenutnih razmerah bodo tovrstni otroci gotovo potrebovali še več pozornosti, spodbude in nadzora.

Otroke z motnjo pozornosti in hiperaktivnosti (ADHD) ter otroke s čustvenimi in vedenjskimi motnjami ter otroke z avtističnimi motnjami sprememba dnevne rutine še bolj prizadene kot ostale. Veliko težje se prilagodijo na zmanjšan in zaprt življenjski prostor stanovanj, v katerih poteka izolacija. Počutijo se utesnjene, zaradi občutka izgube osebne svobode doživljajo krivico in jezo, ki jo s svojim verbalnim ali fizičnim vedenjem največkrat projicirajo in usmerjajo prav na svoje bližnje. Njihovo vedenje je lahko tvegano tudi zaradi tega, ker težje sprejemajo meje, sledijo navodilom, ukrepe in pravila, ki v teh razmerah veljajo, pa iz protesta lahko celo bojkotirajo. Število medosebnih konfliktov med družinskimi člani se v takih razmerah praviloma zelo poveča. Pomembno je, da starši ohranjajo mirnost in medsebojno usklajenost, se z otroki dogovarjajo o tedenskem in dnevnem urniku, v katerem morajo biti jasno določene obveznosti kot tudi pravice. Sestavni del vsakega dneva morajo biti tudi odmori z gibanjem in sproščanjem ter seveda prosti čas, ki ga v okviru postavljenih mej vsak član lahko svobodno izrabi, kot želi.

Otroci s primanjkljaji na posameznih učnih področjih imajo kljub povprečnim ali celo nadpovprečnim intelektualnim sposobnostim specifične učne težave, zaradi katerih bi bili brez ustreznih prilagoditev in pomoči v šoli neuspešni. Lahko imajo izrazite težave pri branju, pisanju, pravopisu in/ali računanju. Za odpravljanje težav imajo na podlagi odločbe Komisije za usmerjanje otrok s posebnimi potrebami dodeljeno dodatno strokovno pomoč, ki jo izvaja za to usposobljeni specialni pedagog. Vzgojno izobraževalna ustanova jim (tako kot tudi vsem ostalim kategorijam otrok s posebnimi potrebami) pripravi individualiziran program, v katerem so opredeljene vse potrebne prilagoditve pri poučevanju, preverjanju in ocenjevanju znanja, fizična pomoč morebitno dodeljenega spremljevalca idr. V okviru šolanja na daljavo, ki trenutno poteka, se seveda številne prilagoditve in pomoč ne morejo izvajati. Že v običajnih razmerah si večkrat upravičeno postavljamo vprašanja in izražamo dvome o učinkovitosti in ustreznosti naših inkluzivnih praks, zaprtje šol pa je mnoge otroke s posebnimi potrebami postavilo v še bolj nezavidljiv položaj. Nedvoumno je, da šole in učitelji v teh dneh vlagajo izjemne napore, da bi bil predpisan učni načrt realiziran v kar največji meri, vendar si težko predstavljamo, da med učenci/dijaki s posebnimi potrebami ter ostalimi ne bi prihajalo do še večjih razlik pri šolski uspešnosti, kot so bile do zdaj. Morda pa bodo aktualne izkušnje vendarle prispevale k spremembam šolskega sistema, za katerega si vsi želimo, da bi bil vsaj malo bolj sodoben, prijazen in učinkovit.

Na koncu še nekaj besed o starših otrok s posebnimi potrebami. Kot vedno je poglavitno breme padlo prav na njihova pleča. Pa ne samo zdaj. Ko na ulici vidimo otroka v invalidskem vozičku, otroka, ki ne vidi, otroka, ki se nenavadno obnaša ali otroka, ki je preprosto drugačen, se največkrat ne zavedamo, kakšne zgodbe živijo in nosijo s seboj starši teh otrok. Morda se nam za trenutek zasmilijo, saj se verjetno vsi strinjamo, da predstavlja otrok, za katerega zdravniki ob rojstvu ali pa tudi pozneje staršem rečejo, da z njim ni in ne bo vse v redu, eno težjih možnih življenjskih preizkušenj. In potem gremo naprej. Ne zavedamo se, koliko časa mora preteči in koliko energije mora biti vložene, da se starši soočijo s težko resničnostjo, premagajo številne ovire, čustveno sprejmejo izgubo in na novo osmislijo življenje. Nekaterim to uspe do najvišje ravni, nekateri zmorejo vzpostaviti zgolj krhko notranje ravnovesje, spet drugi na tej poti pregorijo. Največkrat svojih stisk niti ne pokažejo navzven, saj mislijo, da se od njih pričakuje, da bodo kos vsem izzivom in pri tem ostali trdni kot skala. Situacija v povezavi s koronavirusom je njih še posebej obremenila. Poleg vseh obveznosti in skrbi, ki jih že tako zahteva otrok s posebnimi potrebami, so zdaj porinjeni še na področja dejavnosti, ki so jih do zdaj opravljale institucije z zaposlenimi specialnimi pedagogi, logopedi, psihologi, socialnimi delavci, medicinskimi sestrami, fizioterapevti, delovnimi terapevti ... Ali smo prepričani, da jim ne nalagamo preveč?

Obvestilo uredništva:

Mnenje avtorice oziroma avtorja ne odraža nujno stališč uredništva RTV Slovenija.

# data[].attributes.attachment_link.title
Koronavirus in otroci s posebnimi potrebami

# data[].attributes.attachment_link.description
Kronične bolezni pljuč, diabetes, hipertenzija, oslabel imunski sistem idr. se pogosto povezuje s starostno skupino nad 65 let, čeprav se s tovrstnimi težavami ne tako redko spopadajo tudi otroci. Ravno tako smo strokovnjaki s področja duševnega zdravja javno že večkrat spregovorili o negativnih posledicah, ki jih imajo nastale življenjske okoliščine na psihično počutje ljudi.

# data[].attributes.body
KORONSKI HUMOR - SMEH JE POL ZDRAVJA

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Pasulj
Mama je skuhala pasulj za 3 dni. Zgleda bomo maske nosili tudi doma.
Poslije
Najebali smo sad, kad poslije ovog sranja u narod izađu ovi, što su se usavršavali i radili na sebi.
Titanik
Mi, ki še hodimo v službo, smo glih tko, kot tisti muzikanti na Titanicu. Špilamo do konca.
Fašizem
Ovaj koronavirus krenuo k'o fašizam:

Prvo krenuo u Italiji

Prešao u Španiju

Onda su na red došle Nemačka, Austrija pa redom po Europi

Mi smo, znači, najebali 6. Aprila!
Maske
Več kot nas je v maskah, bolj maske padajo.

Smeh
Smeh je pol zdravja, polovica je izolacija. Andrej Hohnec, dr. medicine.

Kašelj
Nekdaj si zakašljal, da si prikril prdec, danes prdneš, da prikriješ kašelj.

Medved
Nikoli si nisem mislila, da bo prišel čas, ko me bo med sprehodom po gozdu bolj strah, da srečam človeka, kot pa medveda.

Žena
Zdaj, ko ne smem po gostilnah, sem malo poklepetal z ženo. Vam povem prav prijetna ženska!

Slabše
Lahko bi bilo še slabše! Lahko bi se zgodilo pred 15 leti... zaprti v hiši z Nokio 3310, na voljo 50 SMS in 10 ur za klice.

Legem
Kad mi se jede - jedem. Kad mi se leži - legnem. Kad mi se izlazi napolje - jedem pa legnem.

Gostilne
Ko se gostilne ponovno odprejo - ne pozabit, da so nam zaprli vrata, ko nam je bilo najtežje!

Kvas
Menjam kvas za dvosobno stanovanje v Piranu.

Leta 2020
Leta 1990 smo mislili, da bomo leta 2020 imeli leteče avte ... mi se pa učimo roke umivat ...

Šov
Pri nas doma je kot na šovu kmetija. Delamo, se smejemo, kregamo... Danes bom ženo nominiral, da zapusti objekt!

Corona in Gripa
Gresta Corona in Gripa na kavo. Gripa se pritožuje: "Nobenega dela nimam!" Pravi Corona: "Ja seveda, saj nimaš pravega marketinga."

Nove slovenske kletvice
Nove slovenske kletvice (pred trgovino):
- Naj ti voda zalije vse zaloge sekret papirja.
- Naj ti iskra kresne ves tisti alkohol za razkuževanje.
- Naj ti zelena plesen požre ves kvas kar ga imaš.

8. dan izolacije.
Ata in mama se ločujeta.
S kom naj ostanem?
Matej, 41 let.

Jutrišnji izlet
8.30 uri odhod iz kopalnice
Prihod v kuhinjo, kjer bomo zajtrkovali
Po zajtrku obiščemo različne sobe
Potem delavnica čiščenja
13.00 popoldne kosilo v kuhinji
14.oo popoldne siesta na kavču
Potem obiščemo dnevno sobo, kjer nas čakajo čaj in piškoti
Prosti čas na voljo za obisk hodnikov apartmaja
Povratek ob 18.00 uri
Srečno pot in lepo se imejte!

Predsednik
Naš predsednik kineskom predsedniku:
* Brate, šta je bre ovo?
* Pa aspiratori!
* Tražili smo respiratore!
* Kakav ti je kineski, dobro da nisam doneo vibratore!

# data[].attributes.attachment_link.description
Seznam vseh izbranih vicev Pasulj Mama je skuhala pasulj za 3 dni. Zgleda bomo maske nosili tudi doma. Poslije Najebali smo sad, kad poslije ovog sranja u narod izađu ovi, što su se usavršavali i radili na sebi. Titanik Mi, ki še hodimo v službo, smo glih tko, kot tisti muzikanti na Titanicu.

# data[].attributes.body
Prihodnost ostaja negotova in stiske naraščajo.

Zato si pridimo naproti, kolikor le lahko in kjer le je možno.

# data[].attributes.body
Uspešno premagovanje izzivov učenja na domu, v času, ko so šole zaprte

# data[].attributes.body
KAKO PREŽIVETI Z MLADOSTNIKOM V ČASU IZOLACIJE

# data[].attributes.body
KAKO MOTIVIRATI ŠOLANJE NA DOMU

# data[].attributes.body
JOGA ZA OTROKE

# data[].attributes.attachment_link.description
Otrokom pomaga razvijati gibljivost in moč, povečuje zbranost ter koncentracijo in skozi igro, na kreativen način, spodbuja njihovo domišljijo in izražanje čustev.

# data[].attributes.body
3 ČUJEČE TEHNIKE ZA BOLJŠI DAN

# data[].attributes.headline
ZA OTROKE: Kaj je tesnoba in kako ji lahko rečemo: “Adijo.”

# data[].attributes.subject
ZA OTROKE: Kaj je tesnoba in kako ji lahko rečemo: “Adijo.”

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
A poznate tisti občutek, ko ste napeti, vas tišči v prsih in vam hitreje bije srce, imate različne skrbi, da bo šlo nekaj narobe, ali pa ste prepričani, da je nekaj narobe z vami? Zaradi vseh teh skrbi in negativnih misli potem ponoči slabše spite, mogoče vas začne boleti glava ali pa vas boli trebuh in vam je slabo. Lahko se tudi težje zberete, ali pa vam gredo vsi na živce. Ja, tudi nama se je to že zgodilo in lahko se zgodi vsem. K sreči tudi mine, čeprav se nam lahko zdi, da bo trajalo večno.

Temu, kar občutimo, se reče tesnoba. Včasih ji rečemo tudi anksioznost. Zelo pogosto se pojavi takrat, ko se zgodi nekaj, kar nismo pričakovali in ko nas skrbi, da ne bomo kos spremembam. Recimo zdaj, ko poslušamo vsak dan novice o koronavirusa in vseh negativnih stvareh, ki se dogajajo pri nas in drugje po svetu. Zaradi vsega tega se lahko mogoče sprašujemo: "Kaj če zbolim, kaj če se komu doma kaj zgodi, kaj če, kaj če???" Poleg tega se ne smemo v živo družiti s prijatelji, ne vemo, koliko časa bo to trajalo, včasih se tudi zgodi, da se tudi doma bolj pogosteje prepiramo. Ja, ni prijetno.

Tesnoba je čustveno stanje, ki ga občasno občutimo vsi. Ni nevarna, lahko jo obvladamo in mine. Podobna je strahu. Strah je tako kot vsa druga čustva koristen in pomemben, saj nam lahko v različnih situacijah pomaga, da ostanemo varni. V teh dneh nam strah pomaga, da sebe in druge zaščitimo pred virusom. Zaradi strahu jemljemo situacijo resno in upoštevamo pravila.
Pa vendar je tesnoba nekaj neprijetnega. Kaj lahko naredimo, da čimprej mine?
Pomaga, če razumemo, da se zaradi skrbi in negativnih misli začne naše telo odzivati drugače kot običajno. V naših možganih se prižge neke vrste alarm, ki različnim organom v našem telesu sporoča, da morajo delovati malo drugače zato, da se bomo mi lahko na pravi način odzvali. In prav zaradi tega so naše mišice bolj napete, naše srce bije hitreje, dihamo hitreje, lahko se nam vrti, nam je slabo, lahko smo bolj utrujeni in brez volje.

Je pa tudi obratno: ko so naše misli pozitivne, naše telo deluje drugače. Z našimi mislimi lahko torej vplivamo na naše počutje. Dobra novica, a ne? 😊

Torej: pri premagovanju tesnobe nam lahko pomaga, da poskušamo umiriti svoje misli in negativne misli spremeniti v bolj pozitivne. " Kako pa to naredimo?", se verjetno sprašujete.

Pogovorimo se z osebo, ki ji zaupamo in ji povejmo, kaj nas skrbi. Če vas v teh dneh zanima in skrbi kaj v zvezi s koronavirusom in z njim povezanim dogajanjem, vprašajte o tem svoje starše ali koga drugega od odraslih.

Ko nas kaj skrbi in se začnemo spraševati, "kaj, če ...", lahko pomaga, da si rečemo "stop" in svojo pozornost usmerimo na to, kaj se dogaja v "tem trenutku" okoli nas (kaj vse vidimo, kaj vse slišimo, kaj vonjamo ipd.). To samo opazujemo in ne razmišljamo, ali je nekaj dobro ali slabo.

Ko imamo negativne misli (npr. "To mi sigurno ne bo uspelo."), poskusimo to misel spremeniti v pozitivno misel (npr. "Dobro se bom pripravila in lahko uspešno opravim to nalogo."). Je pa za to potrebna vaja.

Ko nam je težko, lahko pomaga, če se spomnimo na kakšno lepo, veselo stvar, ki se nam je zgodila. Pomislimo lahko na ljudi, ki jih imamo radi in jim v mislih (ali pa zares) pošljemo pozitivno sporočilo.

Ko nas kaj skrbi in ko se počutimo neprijetno, ponavadi mislimo na vse, kar nam gre narobe. Pomislimo, kaj je tako, kot si želimo in katere dobre stvari so se nam "danes" zgodile.

Pomislimo, če smo že kdaj prej imeli podoben problem in smo našli rešitev. Morda lahko na tak način problem rešimo tudi zdaj.

Ko nas nekaj skrbi, pomislimo, na kaj lahko vplivamo. Npr. če nas skrbi, da bi se mi ali ljudje, ki jih imamo radi, okužili s koronavirusom, lahko poskrbimo za čistočo rok in da ostajamo doma. Vsako jutro naredimo načrt, kako bo potekal naš dan (npr. po zajtrku telovadimo, potem delamo za šolo, nato sledi kosilo, potem igra ...).

Skrbi lahko tudi narišemo in napišemo. Morda nam bo lažje, ko bomo neprijetne misli spravili na papir.

Misli lahko umirimo tudi s tem, da npr. poslušamo glasbo, beremo kakšno fajn knjigo, se s svojimi doma igramo kakšno zabavno igro ipd.

Tesnobo lahko premagujemo tudi tako, da sprostimo svoje telo.

Za sprostitev je pomembna fizična aktivnost. Če nimamo priložnosti, da gremo npr. na vrt pri hiši ali v gozd, lahko naredimo nekaj vaj oziroma kratko telovadbo doma v svoji sobi ali pa mogoče na balkonu.

Pomembno je tudi, da dovolj spimo in ne jemo (preveč) nezdrave hrane kot so npr. sladkarije ...

Lahko prosimo nekoga od domačih za eno fajn masažo. 😊

Ko začutimo, da smo napeti, nemirni, se ustavimo in bodimo pozorni na svoje dihanje. Vdihnimo in štejmo do 4, potem zadržimo dih in štejmo do 5, potem pa počasi izdihnimo in štejmo do 6. Naredimo lahko še kakšno podobno dihalno vajo.

Počnemo lahko še različne druge stvari, ob katerih se počutimo prijetno.

Počnimo nekaj, kar nas veseli, npr. rišimo, plešimo, pomagajmo pri kuhanju kosila, pri pripravi vrta za sejanje semen, naredimo ptičjo hiško, oglejmo si kakšen fajn film, igrajmo računalniške igre ...

Ostanimo v stiku s prijatelji - lahko jih pokličemo prek videoklica, tako da jih bomo lahko videli in slišali.

V dobro voljo nas lahko spravijo tudi dobre šale. Pobrskamo lahko po spletu, morda najdemo kaj smešnega in v dobro voljo spravimo tudi domače in prijatelje. Šale nam takrat, ko smo zaskrbljeni, lahko pomagajo.

Ko smo v stiski, nam lahko pomaga tudi to, da pomagamo nekomu drugemu. Zdaj lahko pomagamo drugim ljudem s tem, da ostanemo doma. Pomagamo lahko tudi tako, da smo prijazni, da pokličemo nekoga, ki npr. živi sam (npr. dedka ali babico ...) in ga vprašamo, kako se počuti, poklepetamo in mu mogoče pomagamo zmanjšati občutke osamljenosti.

Zdaj, ko zaradi koronavirusa ne moremo početi vsega, kar si želimo, lahko naredimo seznam stvari, ki jih bomo z ljudmi, ki jih imamo radi, počeli, ko bo virus premagan.

Želiva vam, da ostanete zdravi in da uspešno rečete "adijo" tesnobi. Ne pozabite, z našimi mislimi lahko vplivamo na naše počutje. 😊
Viri:
Berman, E. (2018). Webminar: Coping Strategies for Anxious Kids: What Parents Need to Know. Dostopno s https://www.youtube.com/watch?v=VyGVDrIqRKw

Štirn, M. (2020). S perspektivo moči in naravnanostjo prožnosti bomo v kriznih razmerah bolj uspešno skrbeli za naše ravnovesje in dobro počutje. Dostopno s http://isainstitut.si/isa/s-perspektivo-moci-in-naravnanostjo-proznosti-bomo-v-kriznih-razmerah-bolj-uspesno-skrbeli-za-nase-ravnovesje-in-dobro-pocutje/

mag. Mateja Štirn in Mateja Dolinar, psihologinji, zaposleni v ISA institutu

# data[].attributes.attachment_link.title
ZA OTROKE: Kaj je tesnoba in kako ji lahko rečemo: "Adijo." 😊

# data[].attributes.attachment_link.description
A poznate tisti občutek, ko ste napeti, vas tišči v prsih in vam hitreje bije srce, imate različne skrbi, da bo šlo nekaj narobe, ali pa ste prepričani, da je nekaj narobe z vami?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
V tem prispevku povzemam dejavnike, ki lahko bralcu s psihološkega vidika olajšajo zahtevne tedne in mesece, ki so pred nami.
RAZUMEVANJE DANE SITUACIJE
Zamislimo si naslednjo situacijo. Oseba se znajde ponoči sama v gozdu. V daljavi sliši zvok, podoben zamolklemu renčanju. Njen psihološki aparat bo v mislih začel vrteti vse mogoče scenarije, kaj bi lahko oddajalo tak zvok. Ta proces bo tekel v večji meri nezavedno, v zavestno pa bo potisnil najhujšo mogočo razlago dane situacije. V mislih si bo oseba tako naslikala trop lačnih volkov, mogoče celo vampirjev, ki zalezujejo prav njo. Doživela bo intenziven strah in se zaradi tega hitro umaknila na varno. To je normalen psihološki odziv, zaradi katerega smo v daljni zgodovini lažje preživeli. Ta psihološki mehanizem se je prelil v znani pregovor - strah ima velike oči. Če bi ta oseba vedela, da v tistem gozdu ni nevarnih živali, in bi bila zares prepričana, da vampirji ne obstajajo, bi bil njen strah bistveno manj intenziven. Če bi vedela, da je v bližini elektrarna, ki oddaja te zvoke, pa sploh. Čustvena reakcija te osebe je torej močno odvisna od njenega razumevanja dane situacije.

Podobno je z nami v trenutni situaciji. Na začetku je bilo veliko negotovosti, s časom pa se razumevanje epidemije vendarle poglablja. Moj nasvet bi bil, da si poiščemo le nekaj preverjenih strokovnih virov informacij. Tako si gradimo realno sliko situacije, s tem pa dosežemo več ciljev.

Bolj objektivno ocenimo potencialno nevarnost za nas ali naše bližnje. To pa se odraža v ustreznejših čustvenih reakcijah in učinkovitejših ukrepih.

Distanciramo se od iracionalnih pogledov na situacijo in se tako izognemo neustreznim čustvenim reakcijam. Predlagam izogibanje prebiranju teorij zarot, katastrofiranja o koncu sveta ali zanikanja kakršnekoli nevarnosti.

Ločimo vidike situacije, na katere imamo vpliv, od tistih, na katere ne moremo vplivati. Posledično te zadnje lažje sprejmemo, energijo pa usmerimo v tista prva področja.

Vidimo tudi pozitivne vidike situacije - zmanjšan življenjski tempo, več časa z najbližjimi, priložnost za revizijo vrednostnega sistema v smislu, kaj je za nas zares pomembno. Tukaj lahko bralec doda svoje pozitivne strani dane situacije.

Zavedamo se, da je situacija minljiva, da je bo v vsakem primeru prej ali slej konec in da bomo takrat spet lahko počeli vse pomembne stvari, za katere smo začasno prikrajšani.

RAZUMEVANJE IN SPREJEMANJE LASTNIH ČUSTEV
V dani situaciji je razumevanje lastnih čustvenih reakcij velika prednost. Na podlagi tega razumevanja lahko posameznik oceni, kdaj so čustva ustrezna, kdaj pa mogoče ne. Kadar so čustva ustrezna, lahko v skladu z njimi ukrepa ali jih samo sprejme. Kadar so neustrezna, pa jih lahko prepozna in nanje vpliva z bolj realnim razmislekom. Ker se v dani situaciji najpogosteje srečujemo s čustvi iz družine strahov, si bomo ogledali razlike med njimi, nato pa ocenili, katera so situaciji primerna in katera ne. Pri tem dodajam, da smo posamezniki seveda strukturirani različno in da lahko na isto situacijo reagiramo zelo različno. Zato tukaj govorimo o najpogostejših reakcijah.
Strah
Prvo čustvo iz družine strahov je sam strah. Besedo strah uporabljamo tako kot ime družine čustev kot za točno določeno čustvo iz te družine. Od tu naprej besedo strah uporabljam v ožjem pomenu. Oseba čuti strah, ko njeni večinoma nezavedni miselni procesi ocenijo, (1) da trenutna situacija ogroža katero izmed njenih vrednot (npr. lastno življenje ali življenje bližnjih), (2) da je ogrožajoča sila močnejša od nje in se ji ne more zoperstaviti (npr. okužba) ter (3) da se iz situacije lahko umakne (npr. se zaščiti pred okužbo).

Funkcionalni namen strahu je, da se oseba umakne iz ogrožajoče situacije.
Panika
Panika je čustvena reakcija, ki se od strahu razlikuje po oceni iz tretje točke. Paniko oseba začuti, ko oceni prvi dve točki enako kot pri strahu, pri tretji pa oceni, da ne ve, ali se iz ogrožajoče situacije lahko umakne ali ne, ter da je treba rešitev poiskati v zelo kratkem času.

Zato je panična oseba videti, kot da zmedeno bega sem in tja. Dejansko pa gre za to, da njen psihološki aparat v zelo kratkem času preizkuša različne strategije, kako se umakniti iz ogrožajoče situacije. Funkcionalni namen panike je torej, da oseba v zelo kratkem času preizkusi različne strategije za umik pred ogrožajočo situacijo in s tem poveča verjetnost rešitve.
Zaskrbljenost
Zaskrbljenost je čustvo, pri katerem miselni procesi tečejo enako kot pri strahu, s to razliko, da ne gre za reakcijo na trenutno situacijo, ampak za reakcijo na mentalno predstavo ogrožajoče situacije v prihodnosti. Funkcionalni namen zaskrbljenosti je, da se oseba izogne prihajajoči ogrožajoči situaciji ali se nanjo pripravi.
Groza
Podobno kot pri paniki sta tudi tukaj prvi dve oceni enaki kot pri strahu. Grozo oseba začuti, ko pri tretji točki oceni, da iz ogrožajoče situacije ne more pobegniti in ni več rešitve.

Funkcionalni namen groze ni umik iz ogrožajoče situacije, ampak priprava na neizogibno. Del čustvene reakcije groze je aktivacija parasimpatičnega dela avtonomnega živčnega sistema. To oseba občuti kot otopelost, ohromelost in odtujitev od same sebe. Na to lahko gledamo kot na ostanek naše živalske preteklosti, ko smo se poskušali rešiti iz brezizhodne situacije s pretvarjanjem, da so mrtvi Druga funkcija groze pa je, da oseba ne čuti več bolečine in tako lažje prestane neizogibno.
Tesnoba
Tesnobo oseba čuti takrat, ko ocenjuje, da ne bo zmogla prihajajoče življenjske situacije kot celote. Zaradi te posebnosti čustvene reakcije tesnobe - da ne gre za strah pred določeno stvarjo, ampak pred prihajajočo življenjsko situacijo kot celoto - se oseba pogosto ne zaveda, česa se boji. To lahko pomeni dvojno neprijetnost. Prvič je že sama tesnoba doživljajsko neprijetna, potem pa se ji pridruži še negotovost, ker oseba ne ve, česa se boji in kaj ji je storiti. Funkcionalni namen tesnobe je, da oseba poišče varnost pri drugi osebi, za katero ocenjuje, da bo prihajajočo situacijo zmogla.

Opisi psihološke logike v ozadju posameznih čustev so povzeti po teoriji čustev priznanega psihoterapevta Zorana Milivojevića, ki jo je podal v knjigi Emocije.

Seveda bi bilo v dani situaciji smiselno govoriti še o drugih čustvih, na primer frustraciji, jezi, dolgčasu in žalosti, pa tudi o prijetnih čustvih: zadovoljstvu, spoštovanju, ganjenosti in upanju. Naj bo to priložnost za katerega od naslednjih zapisov. Na tem mestu pa poglejmo, kako lahko presojamo ustreznost lastnih čustvenih reakcij. Glede na opisano psihološko logiko strahov lahko ugotovimo, da v dani situaciji ne potrebujemo niti panike niti groze. Vemo, da rešitev obstaja in da ni potrebno panično iskanje rešitev v zelo kratkem času. V prvi fazi epidemije situacijo rešujemo z omejevanjem fizičnih stikov, na koncu pa bosta rešitev cepivo in večja imunost populacije. Tesnoba je v določeni meri razumljiva, pretirana tesnoba pa ni potrebna. Vemo namreč, da bomo epidemijo zmogli obvladati in da se bomo po določenem času spet lahko gibali, rokovali in poljubljali ter se nasploh normalno družili naprej. Do določene mere je utemeljen tudi strah, saj zdaj že vemo, da virus ni tako nedolžen kot navadna gripa. Ta strah je doživljajsko neprijeten, vendar igra pomembno vlogo. Motivira nas, da vzdržimo omejevanje gibanja in telesnih stikov ter tako prispevamo k temu, da bomo kot družba bolje opravili s situacijo. Od opisanih čustev je utemeljena tudi skrb. Ta nas motivira, da se pripravimo na bližnjo prihodnost in tako zmanjšamo tveganje zase in za družbo.

Iz strokovnih mnenj lahko razumemo, da bo trenutna situacija vsekakor minila, da pa ta trenutek še ni mogoče napovedati, kdaj. Hkrati pa postaja verjetno, da nas čakajo meseci zdravstvene in ekonomske krize ter tudi krize duševnega počutja. Negotova situacija je zgodovinsko izjemna, zato so neprijetne čustvene reakcije pričakovane in ustrezne. Intenzivnost doživljanja pa lahko zmanjšamo s tem, da ta čustva sprejmemo in jih ne skušamo na vsak način pregnati.
STRUKTURA ČASA
Struktura časa je zelo pomembna za dobro počutje. Ameriški psihiater Eric Berne, eden od velikanov psihoterapije, je zapisal, da so s psihološkega vidika za človeka najpomembnejše t. i. potrditve s strani drugih ljudi. S tem je imel v mislih vse od maminih ljubečih sporočil otroku pa do prijaznega pogleda ali stiska roke sosedu. Takoj za potrditvami po pomembnosti pride na vrsto človeška potreba po strukturiranju časa. Iz tega lahko izpeljemo praktične nasvete, kako izboljšati lastno počutje v dani situaciji.

Določimo si urnik, od kdaj do kdaj delamo. V delo štejemo tudi gospodinjska opravila, pomoč otrokom pri šolskih obveznostih, delo okrog hiše ipd. Sem štejemo tudi načrtno telesno aktivnost. Ta je v tem obdobju zelo priporočljiva. Telesna aktivnost je najstarejši in najbolj naraven način za sproščanje stresnega odziva.

Določimo si čas za skrbi. Mogoče se sliši smešno, a je učinkovito. Branje novic, pogovore o epidemiji, razmišljanje o skrbeh in sprejemanje odločitev omejimo na največ trikrat na dan po pol ure. S tem opravimo ves potrebni razmislek, kako in kaj v prihodnosti, hkrati pa sami sebi dovolimo, da preostali čas posvetimo drugim opravkom. Ta tehnika pomaga tudi pri nespečnosti, ki je posledica skrbi.

Vsaj trikrat na teden si določimo čas in izvajajmo dejavnost, ki je namenjena izključno našemu prijetnemu počutju. Karkoli, ob čemer se res prijetno počutimo. Nobenega razloga ni, da se ne bi družili s prijatelji in se do solz nasmejali. Seveda prek interneta. Komur ustreza, si lahko na internetu poišče videe za vodeno sproščanje ali progresivno mišično relaksacijo. Na terapiji pogosto pridemo do vprašanja: kaj ste radi počeli, ko ste bili še otrok?

Vsaj nekajkrat na teden si rezerviramo čas zase. Vedno se najde način, da kakšno uro preživimo sami s sabo.

Poiščimo načine za vzdrževanje socialne bližine. Izrazi, kot sta socialna distanca ali celo socialna osamitev, so zgrešeni. Vse, kar potrebujemo, je fizična distanca. Socialno bližino pa je dobro celo okrepiti. Internetna orodja omogočajo, da lahko v izbrani družbi telovadimo, pojemo, klepetamo, pijemo pijače, igramo družabne igre, vodimo terapevtsko skupino, ponujamo različne oblike pomoči, igramo igrice ... Možnosti je res cel kup. Vzdrževanje socialne bližine je pomembno, saj bi ukrepi omejevanja gibanja in druženja lahko trajali precej dlje kot dva tedna. In takrat bo naša temeljna potreba po socializiranju še izrazitejša.

Načrtujmo, kaj je za nas pomembno in kaj bomo počeli po koncu dane situacije. Imejmo v mislih, da se bo ta vsekakor končala.

Ostanite zdravi in vse dobro.

Avtor prispevka: Uroš Drčić, psihoterapevt

# data[].attributes.attachment_link.title
Rokusova centrifuga | KAM S TESNOBO V DANI SITUACIJI

# data[].attributes.attachment_link.description
V tem prispevku povzemam dejavnike, ki lahko bralcu s psihološkega vidika olajšajo zahtevne tedne in mesece, ki so pred nami. RAZUMEVANJE DANE SITUACIJE Zamislimo si naslednjo situacijo. Oseba se znajde ponoči sama v gozdu. V daljavi sliši zvok, podoben zamolklemu renčanju. Njen psihološki aparat bo v mislih začel vrteti vse mogoče scenarije, kaj bi lahko...

# data[].attributes.attachment_link.description
V spletni svetovalnici smo vedno tukaj zate. Ozri se po izkušnjah vrstnikov in razišči vsebine. Zaupaj nam svoje vprašanje.

# data[].attributes.body
Obstaja pomoč - obstaja rešitev

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Na TOM telefonu danes, 7. februarja obeležujemo dan varne rabe interneta. Osredotočamo se na problematiko neprimernih spletnih vsebin, ki niso ustvarjene z mislijo na otroške uporabnike, ter na problematiko medvrstniškega spletnega nasilja. Medvrstniško spletno nasilje ...

Binge-watching, ki v slovenskem jeziku še nima svojega izraza, pomeni prakso gledanja več epizod oz. ločenih delov televizijske serije ali programa eno za drugo, torej brez prekinitve. Govorimo lahko takorekoč o srkanju celotnih sezon popularnih ...

# data[].attributes.attachment_link.title
Tom telefon | Telefon za otroke in mladostnike

# data[].attributes.attachment_link.description
Na TOM telefonu danes, 7. februarja obeležujemo dan varne rabe interneta. Osredotočamo se na problematiko neprimernih spletnih vsebin, ki niso ustvarjene z mislijo na otroške uporabnike, ter na problematiko medvrstniškega spletnega nasilja. Medvrstniško spletno nasilje ... Binge-watching, ki v slovenskem jeziku še nima svojega izraza, pomeni prakso gledanja več epizod oz.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Če se sami znajdemo v situaciji, ko se počutimo tesnobne ali zaskrbljene glede koronavirusa, se lahko opomnimo, da zdravstveni in drugi strokovnjaki sledijo strogim protokolom za zmanjševanje širjenja okužb z virusom in zajezitev vseh posledic. Situacija, ki smo ji izpostavljeni, je velik izziv, zato je še posebej pomembno, da delujemo preventivno. Vsi skupaj in vsak posameznik mora delovati odgovorno in preventivno za skupno dobro.

Kaj lahko pomaga:

Imejmo v mislih, da gre za obdobje, ki je trenutno težko, a bo minilo.

Poskušajmo ostati mirni.

Pomaga nam lahko pogovor z ljudmi, ki jim zaupamo. Pogovarjajmo se z družino in prijatelji. Če pogovor v živo ni mogoč, lahko uporabimo različne novodobne tehnologije.

Ohranjajmo socialne stike, kolikor je v trenutnih okoliščinah možno oz. varno. Socialne stike lahko vzdržujemo tudi preko novih tehnologij. Izogibajmo se tesnim stikom, predvsem pa druženju v večjih skupinah.

Ohranjajmo zdrav življenjski slog - bodimo telesno dejavni (npr. sprehod, vadba doma,...), dovolj spimo in se zdravo prehranjujmo.

Za sprostitev ne posegajmo po cigaretah, alkoholu in drugih drogah. Ukvarjajmo se z aktivnostmi, ob katerih se počutimo dobro.

Če občutimo, da smo zaradi nastale situacije čustveno preobremenjeni, se lahko obrnemo na spodaj navedene kontakte (najprej uporabimo vire pomoči po telefonu). Če nimamo znakov bolezni ne hodimo v zdravstvene ustanove.

Osredotočimo se na to, kar lahko nadziramo (osnovni higienski ukrepi, več na https://www.nijz.si/sl/preprecevanje-okuzbe-z-virusom-sars-cov-2019, dnevna rutina).

Pridobimo čim več relevantnih informacij, ki nam bodo pomagale natančno oceniti tveganje in sprejeti razumne preventivne ukrepe.

Vse informacije v zvezi s koronavirusom in nastalo situacijo, pridobivajmo iz zanesljivih virov (npr. ministrstva, NIJZ, WHO, in medijev, ki te informacije povzemajo).

Zmanjšajmo izpostavljenost medijskim vsebinam, ki nas še dodatno vznemirjajo.

Za soočanje s trenutno situacijo uporabljajmo tiste veščine, s pomočjo katerih smo se že v preteklosti uspešno soočali z neprijetnimi življenjskimi situacijami in ki nam pomagajo obvladovati čustva.

Potrudimo se, da nastala situacija ne bo ogrozila načel solidarnosti in človečnosti. V skrbi za svoje zdravje pomislimo tudi na druge, predvsem na ranljive skupine prebivalstva (npr. socialno ogroženi, ljudje s kroničnimi obolenji, starejši..) in kako jim lahko pomagamo na način, da ne ogrozimo svojega zdravja.

Bodimo strpni in sprejemajoči drug do drugega. Samo s skupnimi močmi bomo dosegli, da se bo življenje čimprej spet vrnilo v normalne tirnice.

Ko je stiska zelo huda, lahko pokličete na katerega izmed spodaj navedenih virov.
Telefoni za pomoč v stiski
Za podatke o ustreznih oblikah pomoči ali samo za podporo in pogovor se lahko obrnete tudi na telefone za pomoč v stiski:

Klic v duševni stiski 01 520 99 00 (vsak dan med 19. in 7. uro zjutraj).

Zaupna telefona Samarijan in Sopotnik 116 123 (24 ur/na dan, vsak dan). Klic je brezplačen.

TOM telefon za otroke in mladostnike 116 111 (vsak dan med 12. in 20. uro) Klic je brezplačen.

Internet kot podporni medij ob duševni stiski:

#tosemjaz - spletni portal namenjen otrokom in mladostnikom www.tosemjaz.net.

Med.Over.Net - spletni portal na temo zdravja, duševnega zdravja in drugih področjih www.med.over.net.

NeBojSe - spletni portal Društva za pomoč osebam z depresijo in anksioznimi motnjami DAM www.nebojse.si

Spletna postaja za razumevanje samomora in pomoči, ki je na voljo. www.zivziv.si

Več virov pomoči lahko najdete na zadnjih straneh publikacije "Kam in kako po pomoč v duševni stiski" na naslednji povezavi.
INFORMACIJE O KORONAVIRUSU:
Viri:

Svetovna zdravstvena organizacija: How to cope with stress during 2019-nCoV outbreak; dostopno na: https://www.who.int/emergencies/diseases/novel-coronavirus-2019/advice-for-public

Coronavirus: psychologists offer advice for maintaining positive mental health; dostopno na; https://psychology.org.au/About-Us/news-and-media/Media-releases/2020/Coronavirus-psychologists-offer-advice-for-mainta

Looking after yourself during the coronavirus outbreak: psychological advice for employees; dostopno na: https://www.internationalsos.com/client-magazines/looking-after-yourself-during-the-coronavirus-outbreak

# data[].attributes.attachment_link.title
Kako obvladovati stres, zmanjšati občutke strahu, panike in zaskrbljenosti zaradi koronavirusa SARS-COV-2 (COVID-19)?

# data[].attributes.attachment_link.description
Če se sami znajdemo v situaciji, ko se počutimo tesnobne ali zaskrbljene glede koronavirusa, se lahko opomnimo, da zdravstveni in drugi strokovnjaki sledijo strogim protokolom za zmanjševanje širjenja okužb z virusom in zajezitev vseh posledic. Situacija, ki smo ji izpostavljeni, je velik izziv, zato je še posebej pomembno, da delujemo preventivno.

# data[].attributes.headline
Kako pomagati svojcem ali prijateljem v času epidemije

# data[].attributes.subject
Kako pomagati svojcem ali prijateljem v času epidemije

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Stiske v času epidemije so lahko povezane z različnimi stvari, odvisno od tega, v kakšni situaciji smo in kaj doživljamo kot največjo grožnjo. Stiske so lahko povezane s strahovi pred okužbo s koronavirusom in obsojanjem okolice, če smo okuženi. Prav tako se lahko pojavijo tudi strahovi pred prihodnostjo, pred finančno stisko, izgubo prihodka ali službe, z občutki nemoči, pomanjkanjem kontrole nad situacijo, negotovostjo, ukrepom omejenega gibanja in še čem. Stiske se lahko kažejo v različnih oblikah, denimo v obliki žalosti, strahu, lahko pa se stika izraža tudi skozi agresijo, jezo, napetost, pretirano uporabo alkohola, poživil in pomirjeval.

Dobrodošlo je, če znamo in zmorem takšna čustveno stanja pri sebi in tudi naših bližnjih prepoznati in se tudi primerno odzvati. Kakor se znamo z ukrepi prve pomoči (vsaj osnovno) odzvati v primeru blažjih ali težjih telesnih poškodb oziroma akutnega bolezenskega stanja, dokler ni zagotovljena strokovna oskrba, se lahko naučimo tudi psihološke prve pomoči. Psihološka prva pomoč je pomoč, ki jo nudimo osebi z duševno/psihično težavo ali stisko, razvijajočo se duševno boleznijo, dokler ni na voljo strokovna pomoč ali se stiska ne razreši. Nanaša se na prepoznavanje, razumevanje in pomoč osebi, ki je v duševni stiski.

Tako kot znanja iz prve pomoči lahko tudi znanja psihološke prve pomoči rešijo življenje.
Pogovor z najbližjimi lahko ublaži duševno stisko
Če pri svojcih ali prijateljih opažamo spremenjeno vedenje, ki ni značilno za to osebo, je pomembno, da o tem spregovorimo. V situaciji, ko je potrebno da se držimo ukrepov socialne izolacije, si čas in prostor za pogovor lahko vzamemo preko telefona ali video klica. Če ne gre drugače, pogovor opravimo v živo, vendar upoštevajmo medosebno razdaljo vsaj 2 m. Z našimi najbližjimi, s prijatelji in posebej tudi s starejšimi, se pogovorimo o počutju, stiskah, strahovih, nemoči, o spremembah obnašanja, ki smo jih opazili. Pogovor pomaga, da se razbremenimo, se počutimo slišane in morda najdemo nove rešitve za svoje težave.

Bolj kot to, da izberemo prave besede, je pomembno, da smo v svoji želji po pomoči pristni, predvsem pa, da osebe ne obsojamo in ne vrednotimo povedanega tudi, če se nam zdi reakcija sogovornika mogoče pretirana. Bolj podrobne smernice, ki vam lahko pomagajo pri pogovoru z osebo v stiski, najdete na naslednjih povezavah:

Ohranimo zavedanje, da v času epidemije nimamo nadzora nad zunanjimi dejavniki (pojav virusa), imamo pa nadzor nad svojim vedenjem in delno tudi vedenjem svoje bližnje okolice. S tem, ko upoštevamo ukrepe in smo pozorni na počutje nas samih in naših bližnjih, pomagamo sebi in drugim.

V času epidemije koronavirusa so vam na voljo tudi brezplačni razbremenilni telefonski pogovori.

# data[].attributes.attachment_link.title
Kako pomagati svojcem ali prijateljem v duševni/psihični stiski v času epidemije

# data[].attributes.attachment_link.description
Stiske v času epidemije so lahko povezane z različnimi stvari, odvisno od tega, v kakšni situaciji smo in kaj doživljamo kot največjo grožnjo. Stiske so lahko povezane s strahovi pred okužbo s koronavirusom in obsojanjem okolice, če smo okuženi.

# data[].attributes.body
Pomembna vsakodnevna rutina za predšolske otroke