# data[].attributes.attachment_caption
אתר המורשת הלאומי - בארות יצחק שבנגב  

# data[].attributes.headline
"מעל מגדל המים הישן כוכב קטן ניצת" | דברים לזכרו של ד"ר נחום ברוכי ז"ל

# data[].attributes.subject
"מעל מגדל המים הישן כוכב קטן ניצת" | דברים לזכרו של ד"ר נחום ברוכי ז"ל

# data[].attributes.body
נפרדים מנחום. ואנחנו מתקשים לעכל.
נחום היה המון להמון....
הוא היה היסטוריון תנועת הקיבוץ הדתי,
מנהל, מחנך ומורה של רבים מבני התנועה.
מורה-דרך בכל רמ"ח איבריו,
ועבורנו יותר מהכול -
חוקר, מחייה ומספר תולדותיה של
קבוצת בארות יצחק שבנגב.

מרכז המורשת "בארות בנגב" שבקיבוץ עלומים
לא היה קורם עור וגידים ללא נחום.

סיפוריו, מחקריו וזיכרונותיו
שזורים בכל דפי, מדפי ושבילי האתר.

איש אשכולות, נעים הליכות.

נחום הראה והאיר לנו את הדרך,
והלוואי -הלוואי ונוכל לשאוב מכוחו ולהמשיך את שליחותו החשובה בהנחלת סיפורה המרתק של ההתיישבות היהודית בנגב.
לאחרונה קיבלנו מנחום במתנה את המהדורה המחודשת של הספר "בארות יצחק בהתיישבות ובמלחמה". במהדורה המתוקנת, המבוססת על עבודת הדוקטורט שלו הוא הוסיף הערות, דגשים והיבטים חדשים על תולדות הקיבוץ בימי מלחמת העצמאות.
בהקדשה לספר זה כתב לנו שתי מילים
המסכמות את המורשת שביקש להעביר לדורות הבאים:
ללמוד וללמד!

***
אנו משתתפים מעומק הלב בצערה
של כל משפחת ברוכי לדורותיה
ובכאבם של ידידינו היקרים מקבוצת בארות יצחק.

אוהבים וכבר מתגעגעים לנחום.

שרית אוקון [יודקה],

בשם אתר מורשת בארות בנגב,

וחבריכם בקיבוץ עלומים.

# data[].attributes.headline
לזכרו של נחום ז"ל

# data[].attributes.subject
לזכרו של נחום ז"ל

# data[].attributes.body
א' טבת תשפ"ב
נחום איש יקר ורגיש חברתית
נחום בהיותו מזכיר פנים  הזמין אותנו  אליו למשרדו, לא ידענו במה מדובר
בפגישה איתו  הודיע לנו  שאנו ניסע לביקור הוריה של לני  בחו"ל כדי שיוכלו לראות את הנכדים.אנחנו כבר הורים לשלושה ילדים קטנים ,ופעם האחרונה שלני ראתה את הוריה היה בחתונה ,ואז עברו כ7-8 שנים
הפגישה הייתה מגשת מאוד לא ציפינו לדבר כזה ואף פעם לא ביקשנו נסיעה כזו
למרות שהרגשנו קצת לא נוח בפגישה הזו
נחום התעקש שאנו ניסע עם הילדים
וכי רכישת הכרטיסים יהיו ע"ח הקבוצה
נחום ניחן ברגישות החברתית  והרגיש
שיש צורך בנסיעה הזו מכיון שהסבא
והסבתא  לא ראו את הנכדים  ולנו לא הייתה האפשרות לנסוע אליהם,
וזה לא דבר של מה בכך , במקרה הזה
נחום אביב לראות את הצורך ופעל לטפל בו .לפעמים תוך כדי העשייה היומיומית והעמוסה לא תמיד שמים לב למקרים כאלו עצם הפניה אלינו מראה כמה היה מודע לעניין
כזה נחום עושה הכל ברגישות  ותביעות לטובת הכלל
לקח עוד הרבה שנים עד שתוקנן הנושא לביקור הורים ברץ ובחו"ל
יהיה זכרו ברוך
לני וחיים בן שימול
בארות יצחק

# data[].attributes.headline
שמעון דר -אונ' בר אילן

# data[].attributes.subject
שמעון דר -אונ' בר אילן

# data[].attributes.body
דברים לזכרו המבורך של נחום ברוכי ז"ל

העיירה היהודית סומקה, אשר בכרמל ההררי, נכללה מאז תקופת המנדט הבריטי "בשטח אש" של הצבא הבריטי, ובהמשך – של צה"ל.

לא כל קציני מחנה אליקים אשר שטח האש השתייך אליו קראו את תיקי המבצעים, בהם אזהרה שלא לירות אש חיה על השרידים הארכיאולוגיים. מבין השרידים העתיקים בלטו קירות בית-הכנסת הקדום, שהיה מוכר לחוקרים כבר מן המחצית השנייה של המאה ה-19. קציני צה"ל אשר באליקים בחרו בקירות הללו כמטרה לירי חי, ותלו עליהם מטרות דמות. ואכן, חזית בית-הכנסת ספגה כמות מכובדת של כדורי עופרת, והחלה להתפורר.

מספר אנשים, מאוהבי הכרמל ושרידיו, כמו עזריאל זיגלמן ז"ל מאגף העתיקות וחוה להב מן החברה להגנת הטבע, שתיבדל לחיים ארוכים, פנו אל המחלקה ללימודי ארץ-ישראל וארכיאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, לפתוח בחפירה ארכיאולוגית כדרך יחידה להפסקת הירי החי על האתר. ואכן, למן שנת 1983 ועד 1995, פעלה המחלקה בסומקה, וחשפה את אחת העיירות היהודיות החשובות על הכרמל, מתקופת המשנה והתלמוד.

קל לומר, אך ארגון של חפירה ארכיאולוגית בשטח אש, בלא דרכי גישה לרכב רגיל אלא לרכב שטח צבאי בלבד, הצריך התארגנות מורכבת של המשלחת מבר-אילן. למן העונה השנייה של החפירות מנתה המשלחת עשרות רבות של סטודנטיות וסטודנטים, בתוספת בני נוער מחוגי הסיור של החברה להגנת הטבע.

את המים נאלצנו להוביל ממחנה אליקים המרוחק, והתארגנו ללון באוהלי שדה צבאיים בשטח. כל אלה התבצעו בזכות נחום ברוכי ז"ל, שהיה באותה העת סטודנט במחלקה, וכן שימש כסמח"ט בחטיבת מילואים. אחר ימים ספורים, בתנאי שדה ספרטניים אלה, ארגנו הסטודנטיות מרד, ודרשו מקלחת עם תום כל יום חפירה מאובקת, שאם לא כן, יעזבו הביתה... גם הפעם סייע נחום ברוכי. הוא שכנע את מפקדת אליקים לאפשר לבנות להתקלח בבסיס הצה"לי כל יום אחר העבודה, ולבסוף גם ללון במגורי בנות הבסיס!

חנה ברוכי, רעייתו של נחום, תיבדל לחיים ארוכים, סייעה בארגון המשלחת והרגעת הרוחות בקרב הסטודנטיות. בלא עזרתם, ספק אם היו העונות הראשונות לחפירה של סומקה יכולות להתבצע.

נחום ברוכי הצטיין בלימודיו במחלקה, וראינו בו מועמד ראוי להמשך הלימודים לקראת התואר השלישי. חיפשנו ביחד נושא להמשך לימודיו, אך לא הופתעתי כאשר בחר לבסוף נושא קרוב ללבו מן העת  החדשה – תולדות הקיבוץ הדתי. עתה השלים את התואר השלישי.

גם בכיוון זה הוא הצטיין, והרצאותיו רבות העניין בכנסים של המכון לחקר התנועה הקיבוצית זכו לקשב רב.

יהי זכרו ברוך!

שמעון דר

# data[].attributes.headline
לכרו של נחום

# data[].attributes.subject
לכרו של נחום

# data[].attributes.body
אי אז בתחילת שנות השמונים של המאה הקודמת, כנראה במסגרת חברותנו בועדת תרבות, נסענו נחום ואני לאזור מבשרת ציון והקסטל לצורך הכנת פעילות לחברי קיבוץ. מאחת הגבעות באזור, נפרש לפנינו השטח שבו לחם נחום כמ"פ במלחמת ששת הימים, בקרבות לשחרור אזור ירושלים. עמדנו שם שנינו, נחום התחיל לספר לי על הקרב בו לקח חלק ואשר התקיים למרגלות המקום ממנו צפינו. הוא תיאר בצורה חיה ומרתקת על התקדמות הלחימה, היכן התכנסו והתארגנו, מאין יצאו לקרב, איפה ירו עליהם ומהיכן, מנין דילגו ולאן פרצו כדי להניס את האויב. הייתי יכול לראות אז על נחום שממש חי את המלחמה ההיא מחדש, אפילו שעברו מאז כ 15 שנים ומלחמה נוספת. עבורי, זאת הייתה חוויה מיוחדת. זכיתי לשמוע תיאור כל כך חי ואותנטי מנחום שאומנות ההרצאה הסיפור והתיאור היו חלק מתכונותיו ומעלותיו הרבות. יהי זכרו ברוך.
שרגא לביא

# data[].attributes.body
כחודש לפני שנכנסו לקיבוץ במסגרת תושבות לקראת קליטה התארחנו שבת בקיבוץ. הגעתי לשיעור דף היומי שלפני מנחה ונחום שאל לשמי ולמעשיי. סיפרתי שאנחנו מעוניינים להיקלט בקיבוץ. נחום חייך ואמר: "אתה מגיע לדף היומי, כבר יש לך כמה נקודות בקליטה"

# data[].attributes.headline
לכל איש יש שם

# data[].attributes.subject
לכל איש יש שם

# data[].attributes.body
משפחת ברוכי היקרה שלום.

את מוצא שלשה שמות נקראו לו לאדם:
אחד מה שקוראים לו אביו ואמו,
ואחד מה שקוראין לו בני אדם,
ואחד מה שקונה הוא לעצמו.
טוב מכולן מה שקונה הוא לעצמו.

[מדרש תנחומא פרשת ויקהל, א']

מזמור לנחום ברוכי..........            פרוש לנחום ברוכי

לכל איש יש שם [מילים: זלדה]

לכל איש יש שם

שנתן לו אלוהים....אוטודידקט, מוכשר לתחומים רבים.

ונתנו לו אביו ואימו  ...............  חרוץ, שקט ודייקן.

לכל איש יש שם

שנתנו לו קומתו ואופן חיוכו .....חטוב תמיד בהתאמה לגיל, חיוך ביישני.

ונתן לו האריג   ...........בגדי העבודה, הצבא, השבת.

לכל איש יש שם

שנתנו לו ההרים...המסעות בארץ ובעולם, ברגל ברכב.

ונתנו לו כתליו  ....במסגרות בהם תפקד בבית, בצבא, בעבודה ובתנועת הקה"ד.

לכל איש יש שם

שנתנו לו המזלות....הרבה סייעתא דשמייא להשאר בריא ושלם.

ונתנו לו שכניו   .....השכנים בגדרה, ט"צ, י-ם ובקבוץ.

לכל איש יש שם

שנתנו לו חבריו....חברים ללימודים, עבודה, צבא, ותלמידיו.

ונתנה לו אהבתו   ............חנה, הילדים והנכדים.

לכל איש יש שם

שנתנו לו חגיו.....החגים והשבתות, התפילות והחגיגות.

ונתנה לו מלאכתו..... מגוון העבודות, התפקידים והאחריות.

לכל איש יש שם...."טוֹב שֵׁם מִשֶּׁמֶן טוֹב" (קהלת ז' א')

נחום היה בשבילי ה"אורים והתומים" בנושא ההיסטורי של הקבוץ הדתי, השתדל לענות על כל שאלה בסבר פנים מאירות.

לכתו מותיר חלל של "אין את מי לשאול" כפי שקורה לנו עם הוותיקים של היישובים.

שמו הטוב של נחום יהיה נר לרגלנו תמיד.

בהערכה רבה, קבלו תנחומיי.

יובל נבו עין-צורים.

# data[].attributes.body
נחום ז"ל.
בשבילי הוא היה גבר גבר, אחד כזה שלא הייתי מנסה את הקונדסים שלי בכיתה עליו כי "לא כדאי להתעסק" אבל גם אישיות חזקה שנוסכת ביטחון ומוציאה אותך לטיולים והרפתקאות (לימודי א"י, טיולי חוליות ועוד) שחברים במקומות אחרים היו רק יכולים לחלום עליהם. גם היה דוגמא אישית נערצת של קצין כריזמתי, צנוע ופשוט שעסוק כל חייו בעשיה ציבורית בלתי פוסקת. כל אלו לא הפריעו לו להיות פתוח איתנו, תלמידיו,  ולהעניק לנו מהידע העצום שלו ומערכיו הטובים.
יהי זכרו ברוך

# data[].attributes.headline
אלישיב רייכנר

# data[].attributes.subject
אלישיב רייכנר

# data[].attributes.body
נחום ברוכי, איש בארות יצחק, נפטר היום.

מחנך ותיק, לוחם ומפקד במלחמות ישראל, היסטוריון, אוהב גדול של ארץ ישראל ומדינת ישראל, ומהראשונים שחצה אותה ברגליו ממטולה לאילת.

אין הרבה קיבוצניקים שהכירו את הקיבוץ הדתי לדורותיו, כמו נחום. את ילדותו לפני קום המדינה, העביר בקיבוץ טירת צבי בעמק בית שאן, כבנו של מוכתר הקיבוץ ו'מוכתר המוכתרים' של עמק בית שאן יהושע ברוכי. אחרי שירותו הצבאי הצטרף עם חבריו לגרעין הנח"ל לקיבוץ בארות יצחק, ובהמשך כיהן כמזכיר הקיבוץ, וכמזכיר כללי של תנועת הקיבוץ הדתי. בעשור השביעי לחייו החל לחקור את תנועת הקיבוץ הדתי וכתב דוקטורט על שיקומו של הקיבוץ הדתי מחורבנו במלחמת העצמאות. נחום עשה צדק היסטורי עם הקיבוצים הדתיים שנחרבו ונמחקו מהמפה בקרבות מלחמת השחרור, וסיפורם לא זכה לתיעוד ההיסטורי הראוי.

הצורך לספר את מה שלא זכה להיות מסופר עבר כחוט השני לאורך כל הספר 'בשביל ישראל', האוטוביוגרפיה של נחום ז"ל שיצאה לאור לפני שנה וחצי. הוא לחם כחייל ומפקד ברוב מלחמות ישראל אבל רוב הקרבות בהן לחם לא זכו לתיעוד, הנצחה והוקרה מספקים.

הכרתי את נחום ז"ל לפני שנים רבות במסגרת 'קבוצת ירוחם' שייסד צביקה צמרת. אהבתי לשוחח אתו במפגשי הקבוצה והוא תמיד שמח לספר ולעדכן במאור פנים ובחיוך רחב. בקיץ שעבר הגעתי לביתו בבארות יצחק לראיין אותו ל'מקור ראשון', לרגל האוטוביוגרפיה המרתקת שפרסם. ישבנו בחצר הבית, ליד עץ הרימונים שחנה אשתו תפרה עבורם כיסי בד מיוחדים, השקפנו על השדות הפתוחים, ושוחחנו ארוכות.

את ספרו סיים נחום במילים: "שאבתי סיפוק רב מעצם הידיעה שאני שליח ולא עשיתי את זה למען עצמי, אלא בשביל ישראל".

נחום יקר, רבים ימשיכו ללכת בשבילים שסללת.

(קישור לכתבה על נחום ז"ל - בתגובות)

# data[].attributes.headline
פיו וליבו שווים, מיכה אמיר

# data[].attributes.subject
פיו וליבו שווים, מיכה אמיר

# data[].attributes.body
נחום היה אדם גדול, שעשה הרבה, בתחומים רבים ומגוונים. והוא ידע והקפיד לעבור בזמן מתחום לתחום. בכל התחומים שבהם נגע, עשה תמיד מעל ומעבר למצופה, למתוכנן, לנהוג או למקובל. מי שהכיר אותו ראה את זה קורה אבל גם למי שהכיר וגם למי שלא הכיר - התופעה הזאת באה לידי ביטוי ובולטת מאד כשקוראים את הספר של נחום על עצמו – "בשביל ישראל". נחום מספר די בתום לב איך בכל שלב בחיים שלו הוא התמקם בעמדות מפתח – בצניעות, בלי להידחף, אבל עם תחושת שליחות ומוטיבציה לעשות – ומרגע שהתמקם בעמדה, פנה כה וכה וחיפש מה לא הוגדר לו כמשימה ובכל זאת יכול וראוי שייעשה על ידו. כך כנער. כך כחייל וכמפקד בכל הדרגות ובכל מתארי הפעולה, במלחמה ובשגרה. כך כגד"שניק, כמרכז משק. כשליח בארה"ב. כמזכ"ל הקבה"ד. כמורה, כחוקר וכסופר. כך כתרבותניק, מנחה אירועים, שחקן, חזן ובעצם בכל מה שעשה. בראיונות עבודה שואלים לפעמים את המרואיין – "מה החסרונות שלך?" נחום יכול היה לומר למראיין, אין לי טקט. פי וליבי שווים. ובאמת נחום אמר את מה שחשב. לא תמיד היה נעים לשומע לשמוע אבל תמיד ידעת שאתה שומע את עמדותיו ודעותיו. לא חרטוטים ולא מילות נימוס. אדם גדול, עתיר מעלות שהותיר אחריו מורשת מפוארת. יהי זכרו ברוך.

# data[].attributes.headline
פרידה, צביקה תמרי

# data[].attributes.subject
פרידה, צביקה תמרי

# data[].attributes.body
היי נחום,
החיים המודרניים בעולם מערבי עסוק  אילצו אותי לבקש מאמא שלי לאסוף את הספר, תודה רבה על ההקדשה האישית שכתבת.

קראתי את הספר ולא יכולתי להניח עד שסיימתי,
רק לאחר קריאת הספר הבנתי את ההשפעה העמוקה שהייתה לך על חיי , ובניגוד לאופי הגברי\ קיבוצי שלי אזרתי אומץ וכתבתי לך-
מגמת ארץ ישראל נטעה בי את אהבת היסטוריה והטיולים בארץ, כתלמיד המגמה במחזור מ״א חיכנו כל שבוע לטיול השבועי והיית לנו ממש גאות יחידה של המגמה, כיום למרות שאני  גר במרכז תל אביב אני מקפיד כמעט כל סוף שבוע לצאת לטיול בטבע, סיור באתר עתיקות ובלינה באוהל  עם הילדים .
הסיפורים שלך מיד ראשונה (שרק עכשיו אני מבין שאתה  סיפרת, ולא שקראתי אותם באיזה ספר )  זכורים לי עד היום ואני מעביר אותם לילדים שלי.
טיול חוליות, המסע לירושלים והטיולים האחרים זכורים לי מאוד בניגוד לשאר המאורעות הפדגוגיים  של בית הספר.
השפעה גדולה הייתה לך עליי במיוחד  בשנה שניהלת את בית הספר, ואני יודע שגם על שגיא אח שלי.
לא מעט פעמים היית צריך לטפל כמנהל בבעיות משמעת שיצרתי , זכורה לי הידיעה שיצאתי משיחות  הנזיפה  שנשלחתי אלייך  בהבנה שיש מישהו בבית הספר שמבין אותי.
זכורה לי הכנות האמיתית שלך שמאוד חסרה היום  בשיח החינוכי, סיפור אחד  שבו הלכתי לקחת ללא רשות כמה פומלות מהמרכז מזון של יבנה, האחראי על המרכז מזון תפס אותי ודרש ממך להעניש אותי בחומרה, לקחת אותי לשיחה אמרת  לי שזה לא בסדר אבל שאתה יודע שזה רק מעשה  קונדס ושיבנה יכולה לתת כמה פומלות לבארות יצחק, אבל אתה חיב להראות לקיבוץ  יבנה  שעשית משהו בעניין אז שלחת אותי ליומיים לעבודה בגד״ש אצל משה סעדון .

תודה מעומק ליבי על כל מה שהענקת לי,

שגב

# data[].attributes.headline
ילדה קטנה בת כמעט חמש, נרגשת בחתונת אחיה, ונחום ברוכי, האיש החסון והמוכשר, מנחה הערב, נמצא שם עם חיוך טוב- לב וסבלנות מהולה בהומור. הרגע הזה, שנקלט במצלמה, מחזיר אותי לימי התום והאופטימיות . שנים חלפו, והאיש הזה, שהיה אז נחום של חנה, והאבא הגדול והחזק של דודיק ואמציה איתם גדלתי, איננו עוד…. חנה אהובה, דודיק, אמציה, שלומית, שמוליק, אסא ומיכל יקרים, שולחת לכולכם את חיבוקיי והשתתפותי באבלכם העמוק.              אסי ברמן דיין

# data[].attributes.subject
ילדה קטנה בת כמעט חמש, נרגשת בחתונת אחיה, ונחום ברוכי, האיש החסון והמוכשר, מנחה הערב, נמצא שם עם חיוך טוב- לב וסבלנות מהולה בהומור. הרגע הזה, שנקלט במצלמה, מחזיר אותי לימי התום והאופטימיות . שנים חלפו, והאיש הזה, שהיה אז נחום של חנה, והאבא הגדול והחזק של דודיק ואמציה איתם גדלתי, איננו עוד…. חנה אהובה, דודיק, אמציה, שלומית, שמוליק, אסא ומיכל יקרים, שולחת לכולכם את חיבוקיי והשתתפותי באבלכם העמוק.              אסי ברמן דיין

# data[].attributes.headline
שיר מגמת ארץ ישראל

# data[].attributes.subject
שיר מגמת ארץ ישראל

# data[].attributes.body
תלמידי מגמת ארץ ישראל, בדנה שאבא יצא לתפקיד מזכ"ל, נפרדו ממנו בשיר הבא (הפתק מקורי)

# data[].attributes.headline
אריה קינג (סגן ראש עיריית ירושלים)

# data[].attributes.subject
אריה קינג (סגן ראש עיריית ירושלים)

# data[].attributes.body
ברוך דיין האמת.
המחנך היחיד שהצליח לחנך אותי ב12 שנות לימודיי.
היה משכמו ומעלה.
אציל,ענו,איש ספר וחרב,לוחם וסופר ובעל מידות מיוחדות.
יהי זכרו ברוך.

# data[].attributes.body
כל אחד הכיר את סא"ל ד"ר נחום ברוכי ז"ל, מזווית אחרת.
יש מי שהכיר אותו כלוחם.
יש מי שהכיר אותו כאיש ציבור.
יש שראו בו מרצה ומדריך בשבילי ארץ ישראל.
ויש...
נחום ע"ה, היה איש האשכולות. איש שהכל נמצא בו.
יהודי שכל חיו, הם למעשה, פיסות היסטוריה ששייכות לחלק הנצחי של עם ישראל בארץ ישראל.
נחום ע"ה  היה מרצה גם בקורס מדריכי טיולים במגזר החרדי.
כמה אהבה וכמה הערכה יש לתלמידיו מאותם קורסים.
העריכו אותו על ידיעותיו
העריכו אותו על ענוותנותו הרבה.
העריכו אותו על התמסרותו לכל אחד ואחד
ובעיקר, העריכו אותו על יכולתו להיות מחובר לכל העולמות שבהם נפגש.   השתדלותו הרבה שלא להפסיד את לימוד הדף היומי. הייתה מהמפורסמות.
תמיד הביע את דעתו ואת עמדותיו בשפה ברורה
ותמיד כיבד את מי שהביע עמדות אחרות או אפילו עמדות מנוגדות.
איפה ישנם, עוד אנשים כמו ההאיש הזה..
תהא נשמתו צרורה בצרור החיים.

# data[].attributes.body
איזה איש נהדר. איזה מורה דגול,  איזו צניעות ונכונות לעזור למבוגר ולצעיר באותה רצינות ומגוייסות. איזה ידע, סקרנות, הכלה, סבלנות.
שלחתי אליו תלמידות לשמוע ממנו על הקרבות של הראל במסגרת מגש הכסף. הוא סיפר. ואז התברר שהסוללה במצלמה נגמרה. הן שבו אליו והוא סיפר שוב. שתי תלמידות אחרות הוא לקח להר אדר כדי להראות להן בשטח את שדה הקרב. והן לא היו התלמידות שלו...
הדיבור שלו עם מורים צעירים היה כאל קולגות שווי ערך, כאילו אין פערי ידע, נסיון, ועשייה. שיחה איתו היתה תמיד מרתקת, עם זווית ראייה רעננה, ונקודת מבט של עין טובה, גם כשהנושא היה רגיש מאין כמותו.
והקשב שלו עמוק ורציני.
מלח הארץ.

# data[].attributes.headline
מתוך הדף היומי, תענית טז

# data[].attributes.subject
מתוך הדף היומי, תענית טז

# data[].attributes.body
הזקן שבהן אומר לפניהם דברי כיבושין. תנו רבנן: אם יש זקן אומר זקן, ואם לאו אומר חכם ואם לאו אומר אדם של צורה.

וכולם נתקיימו בו, בדוד נחום.
זקן. הדוד המבוגר, זה ששייך לדורות קדומים, מפעם פעם, שמספר בגוף ראשון את ספרי ההיסטוריה.
חכם. הבקיא ברזי הארץ, לומד ומלמד את תורתה.
איש של צורה. כדברי המפרשים גבה קומה, יפה תואר ופניו מעוררות יראה, מפורסם בצדקתו, בקיא בענייני העולם ומעל לכל - ממונה על הציבור ושמוסר נפשו על צרכי הציבור ומכירים בו שהוא עושה מלאכתו באמונה.

וכל אותן המעלות מביאות דווקא ליכולת לומר דברי כיבושין, לדברים שכובשים את הלב, שמקרבים, שמעוררים לעשיה.

אחינו.
למרות כל הדרגות וכל התארים, כאחד האדם, חלק כחלק, לשכן, לאח, לאחיין או לנכדה.
לא שק ותענית גורמים אלא תשובה ומעשים טובים גורמים.
כי לא דברי ביקורת והתעסקות בשלילי יגרמו לטוב אלא עשיה חיובית, בהתיישבות ובמלחמה, נקום ובנינו, בשביל הארץ, בחיים של שליחות, ואם צריך אז גם אתגור הממסד אך מבלי למרוד בו כפי שהספידו בנו.

ובהמשך אותו הדף.
אין מורידין לפני התיבה אלא אדם הרגיל. איזהו רגיל? רבי יהודה אומר מטופל בילדים ואין לו כפי שהעיד על עצמו בענווה בסוף ספרו האוטוביוגרפי ויש לו יגיעה בשדה אם צורכי השעה לעבוד את האדמה ובחיבור כל כך ישיר ואוהב לרגביה וביתו ריקם מן העבירה ישר, ופרקו נאה שלא יצא עליו שם רע בילדותו כמו שתיארה אותו אימו עוד בהיותו רך בשנים, ושפל ברך, ומרוצה לעם ויש לו נעימה וקולו ערב ובקי לקרות בתורה ובנביאים ובכתובים, ולשנות במדרש בהלכות ובאגדות ובקי בכל הברכות כולן.

ויהבו ביה רבנן עינייהו ב דוד נחום.

# data[].attributes.body
את נחום הכרתי ב2006 כמוביל המסע של אב"י בשביל ישראל.המסע גרם לשנוי משמעותי בחיי הרבה בזכותו שהעצים את החיבור שלי שלי לשבלי הארץ ונופיה דרך החיבור לתנ"ך.לא אשכח את נחום פותח את ספר יהשוע(התנך היה בתרמילו כל המסע)על אחד המיצדים במדבר ומסביר בהתלהבות את תהליך ההתנחלות בארץ. עבורי הוא היה איש צנוע,מחנך,מנהיג ובעיקר אדם"מענטש".יהי זכרו ברוך
אוסקר(שמואל וייס)

# data[].attributes.headline
נפגשים בשביל ישראל

# data[].attributes.subject
נפגשים בשביל ישראל

# data[].attributes.body
בשיחה האחרונה נחום סיפר על בדיקות ואמרנו שנקפוץ לבקר. כמו תמיד הוא התעניין לגבי המסע הקרוב..זה לא באמת נתפס שהוא איננו.
נחום הוביל המסע הראשון שבנינו לאחר המסע המשפחתי.
"נפגשים בשביל ישראל" נבנה בדמותו ועד היום מערכת ניהול המסע שואבת ממה שלמדנו ממנו. נחום צעד עם ספר התנ"ך וידע להכיל את כל מגוון הא.נשים שהגיעו למסע עם האמונות והמנהגים השונים .הוא היה מחנך בנשמתו מתוך אכפתיות אמיתית ועם המון הומור. הידע שלו בתחומים רבים ובעיקר בכל הנוגע להיסטוריה הרחוקה והקרובה של העם הארץ והמדינה היה רחב ועמוק ותענוג היה לטייל או סתם לשוחח אתו. הוא יחסר לנו עד מאד.

# data[].attributes.headline
בשבילי נחום הוא איש התרבות!

# data[].attributes.subject
בשבילי נחום הוא איש התרבות!

# data[].attributes.body
מהרגע שדרכתי בקיבוץ לפני קרוב ל42 שנים נשאבתי מיידית לועדת תרבות.ועדה תוססת שפעלה ביצירתיות רבה.
נחום היה שם וכל כך פירגן לי.
תתארו לכם אישה אמריקאית צעירה שרק מגיעה לקיבוץ ומתלהבת לפעול ולהפעיל ונחום שבדרך שלו נותן לי הרגשה של שייכות מלאה.
עשינו המון וישבנו שעות בסעורי מוחות.
אך הפעילות שנחרטה בליבי ובמוחי הייתה חגיגות יום ירושלים.
אני אז הייתי מטפלת בהית הילדים צבר
כיתות ד-ו יחד עם יונה ברמן .
נחום רצה להנחיל לילדים את ההיסטוריה  של  ירושלים וסיפור מלחמת ששת הימים.
בנינו תכנית שמורכבת מבניית הנקודות שהיו שם קרבות והצגת כל הילדים בתנועה,ריקוד,
משחק..ממש תיאטרון קהילתי חי ונושם.
כל הציבור הגיע וצפה בקרב בגבעת התחמושת על גבעת חדר האוכל,
התרגשו עד דמעות כשבשו את הר הבית ותקעו בשופר כשקברע קרייתו של מוטה גור "הר הבית
בידיינו"
ודמעות לא מעט ככל הילדים עלו על בלה של שק גדולה ושרו "מעל פסגת הר הצופים".
נראה לי שכל הילדים שהשתתפו וכל ההורים,
והסבים וכל הקיבוץ לא ישכח את הערב שהישקענו בו עמל,יצירתיות,אמנויות משולבות.
ונחום כמובן מנצח על הכל ומוביל בקריינות את הילדים ואת הקהל מנקודה לנקודה.
חזרנו על זה כמה פעמים בכל מיני גרסאות.
היה לי העונג להיות לצד נחום שצעד קדימה,
לא נבהל מתקלות ועשה הכל באהבה ובהצלחה רבה..כמו מים זורמים עמוק לתוך הנשמות של כל מי שהשתתף.
תענוג.
אתה חלק מנוף הקיבוץ ותמיד תשאר כזה.
יהי זכרך ברוך.
בהערכה ובאהבה
אסתר פורשר

# data[].attributes.headline
הרב איתמר חייקין

# data[].attributes.subject
הרב איתמר חייקין

# data[].attributes.body
בשבת פרשת "וַיֵּשֶׁב יַעֲקֹב בְּאֶרֶץ מְגוּרֵי אָבִיו" נפרדנו מנחום ברוכי. נחום היה איש ישר דרך, אוהב אדם, לוחם ומפקד אמיץ לב, מורה, ידען עצום וגם חבר... מעט אנשים הכרתי בחיי עם סיפור חיים כל כך עשיר כמו של נחום, סיפור השזור בתקומתה ובנינה של אומתנו. קשה לי עד מאוד לדחוס את הערכתי העצומה אליו, לתוך סד מילים צר ודל. ולכן כמנהגם של עמך ישראל, אסתפק בהנחת אבנים קטנות מאבני המקום, שכל אחת מהן מקפלת עולם ומלואו.

אבן התיישבות. נחום נולד בגדרה (1937) את שנות ילדותו הראשונות עבר בטירת צבי בשנותיה הקשות, כשעוד הייתה ישוב חומה ומגדל בודד, סמוך לגבול. אביו היה 'מוכתר' הקיבוץ. לאחר אסון שפקד את משפחת תמרי קרובי המשפחה, אימצה המשפחה את היתומים הקטנים ועברה לירושלים. בהמשך דרכו הלך ללמוד בישיבה התיכונית (היחידה באותם ימים) כפר הרוא"ה. עם תום לימודיו הצטרף לגרעין בני עקיבא 'מתנחלים' שיועד לבארות יצחק. הוא וחבריו היו שותפים למאמץ הגדול לשקם את התנועה אחרי המהלומה הנוראה שספגה במלחמת העצמאות (מרבית קיבוצי הקבה"ד נעקרו ממקומם: כפר עציון, עין צורים, משואות יצחק, כפר דרום, בארות יצחק) בקיבוץ עשה את כל התפקידים האפשריים. וגם שימש בתפקידים תנועתיים בהם מזכ"ל הקיבוץ הדתי ושליחות תנועתית בחו"ל.

אבן צבא ובטחון. נחום התגייס לנח"ל, השתתף כמ"כ במצע סיני ולחם בקרב המיתלה. כמ"פ בחטיבת הראל השתתף בשחרור ירושלים. ביום כיפור היה מג"ד שריון והשתתף בצליחת התעלה וכיתור הארמיה המצרית. במלחמת לבנון השנייה שימש כסמח"ט. במלחמת המפרץ היה מפקד נפה בפקוד העורף (תפקיד מקביל למח"ט). הביטחון היה בנשמתו והמשיך לפעול בתום שירותו הארוך בטיפוח מורשת הקרב של חטיבת הראל.

אבן אהבת הארץ. לאחר השירות הצבאי החליט נחום יחד עם עוד שני חברים (יחזקאל דגן ז"ל ויבל"א משה זר) שהם רוצים לצעוד את כל ישראל לאורכה. 'שביל ישראל' כמובן לא היה קיים באותם ימים ואזורים רבים היו בחזקת סכנה. אבל זה לא הרתיע את ההרפתקנים הצעירים שהשלימו את משימתם והגיעו לאילת ברגל (ובדרך גם בילו במעצר במשטרה). לימים נרתם לארגון מסע בשביל ישראל "נפגשים בשביל", לזכרו של אבי אפנר ז"ל.

אבן המשפחה. כל עיסוקיו הרבים של נחום לא גרעו מהיות איש משפחה ויחד עם תבדל"א חנה לבית ערמון אהבת חייו, הקימו משפחה לתפארת ורבים מילדיו ונכדיו נשארו לגור בקיבוץ.

אבן החינוך.  בגיל 45 החליט נחום שחשקה נפשו בהוראה וחינוך. נחום יצא ללמוד, השלים תואר ראשון ותעודת הוראה ובגיל 50 היה למורה ומחנך בביה"ס ביבנה והקים את מגמת היסטוריה.

אבן המורשת. במרוצת חייו צבר נחום ידע רב ורחב והחליט שהגיע הזמן לתקן את העוול ההיסטורי שנגרם לתנועת הקיבוץ הדתי (שקופחה על ידי ההיסטוריונים הרשמיים, מבית המדרש המפא"יניקי). נחום החליט להוציא ספר על ההיסטוריה של התנועה, במסגרת יד בן צבי. צבי צמרת שעמד בראש המוסד אמר לו שלשם כך יצטרך תואר ד"ר. נחום איש עשוי ללא חת, ענה לו "אז אעשה דוקטורט". וכך בגיל 67 התחיל את הדוקטורט ובגיל 72 הפך לד"ר להיסטוריה. מאז הקדיש את כל זמנו ומרצו למחקר וכתיבה היסטורית בחריצות והתמדה מדהימים.

אבן תורה ועבודה. נחום תמיד היה פונה אלי במאור פנים "שלום עליך מורי ורבי", הייתי מאוד נבוך מכך, כי האמת הייתה הפוכה, הוא היה המורה שלי... אבל אני יודע שתואר זה לא היה גינוני כבוד ריקים, הוא האמין בחיי תורה ועבודה בכל נימי נפשו, וכיבד לומדי תורה ומלמדיה. שנים רבות נמנה נחום על החבורה המסורה והמתמידה של לומדי הדף היומי,.

מהי צוואתו של נחום? איני יודע בוודאות, אני רק מעריך מתוך היכרות רבת השנים עם הנרות שהאיר:
א. אהבו את הארץ. התחברו אליה באמצעות לימוד גיאוגרפיה, תנ"ך, היסטוריה, ציונות, שירה ובעיקר צאו לטייל בשביליה "ארץ ישראל נקנית בסיורים".

ב. התמסרו לביטחון המדינה במשמרת שלכם. אין לנו מדינה אחרת ואם לא נשמור עליה, אם לא נהיה חזקים ואיתנים, לא נוכל להתקיים כאן לאורך זמן.

ג. בחרו תמיד במתינות על פני הקנאות, במבט המפוכח והריאלי על פני אשליות מסוכנות.

ד. הורים רצונכם לעשות טובה לילדיכם? אהבו אחד את השני.

ה. היה חלק ממרקם קהילתי, תרום לה ככל שאתה יכול, אל תראה רק את עצמך.

ו. דבוק בדרך אותה הורה הנביא מיכה: "הגיד לך אדם מה טוב ומה ה' דורש ממך, כי אם עשות משפט ואהבת חסד והצנע לכת עם אלקיך"

ז. אל תפחדו מלחלום ולהגשים את חלומכם, בכל גיל, כך יהיו חייכם מלאים תוכן ועניין.

ח. הפוך את חייך לחיי שליחות.

זכיתי לבקר את נחום לאחר שנודע לי דבר מחלתו. רוחו נותרה איתנה, מבטו מפוכח, מוחו צלול ובהיר. בביקור שם את כל ענייני מחלתו בצד ועסקנו בנושאים ברומו של עולם אליהם התמסר עד יומו האחרון ממש.

דמותו התמירה של נחום, חיוכו ומאור פניו יחסרו לי בשבילי הקיבוץ, בבית הכנסת, במפגש שלנו בחדר אוכל בו אני מניח את מגש האוכל שלי אל מול שלו ומשתדל ללמוד ממנו עוד משהו, עוד סיפור, עוד פיסת היסטוריה. נחום יחסר לא רק לי, אלא למשפחתו, לחבריו הרבים לקהילת בארות יצחק, לציונות הדתית ולא אגזים אם אומר בפשטות, לכולנו...

נוח בשלום ידיד, מורה ומנהיג יקר, ימתקו רגביה של האדמה עליה צעדת בשמונים וארבע שנותיך ופעלת כל כך הרבה למען קהילתך, עמך וארצך.

יהי זכרו ברוך.

(והעיפרון השתדל לקלוט משהו מקלסתר פניו)

# data[].attributes.headline
אבן מעמותת הראל

# data[].attributes.subject
אבן מעמותת הראל

# data[].attributes.body
יומיים לפני מותו, סבא נחום ביקש בפירוש מעמותת  הראל לא להביא זרים ללוויתו "כי אצלנו נהוג להניח אבן"
יוני אמיר הגיע ללוויה עם אבן שהכין במיוחד.

# data[].attributes.body
מרגיש שזכיתי בתקופת התיכון למחנך משכמו ומעלה. לא אשכח את השיעורים במגמת ארץ ישראל, את הטיולים הנודדים ואת הסיפורים על "שביל ישראל" שהוא וכמה מחבריו הלכו בו...עוד לפני שהיה שביל בכלל. כשסיימתי יב' נחום הציע לי להמשיך לשנת שירות בבית ספר שדה ובזכותו הגעתי לקשת יהונתן בגולן. הוא בעצם הסיבה, שהמשכתי לאחר מכן לעולם החינוך והוראת הדרך.
קראתי לפני כמה שנים את האוטוביוגרפיה שלו..."בשביל ישראל". אין שם יותר מתאים לספר שמספר את סיפור חייו. נחום תמיד יישאר בעיניי הישראלי היפה, אוהב הארץ, שלא רק מדבר אלא עושה בשביל ישראל.
זיכרו ברוך.

# data[].attributes.body
אגב נחום ברוכי היה המחנך שלי בתיכון בקבוצת יבנה בגללו המשכתי לשנת שירות בקשת יהונתן
הייתי בלוויה היום
איש שמאוד השפיע עלי

# data[].attributes.headline
אבנר ברינר, גרעין חלוצים

# data[].attributes.subject
אבנר ברינר, גרעין חלוצים

# data[].attributes.body
שמעתי על פטירתו של נחום.
ספרת לי על מצבו והצטערתי לשמוע. הכרתי אותו כקצין הגבוה, הרציני הצועד בראש הטור במסע ארצי בחנוכה....
ואח"כ השכן של שפיר. אנשים צנועים וערכיים.
חבל ועצוב.
ולנו חג אורים שמח!

# data[].attributes.body
נחום ברוכי ז"ל

קשה לתאר ולהקיף את כל תחומי העניין, העשייה וההשפעה של נחום. אני אספר כמה סיפורים וחוויות שהם עבורי נחום.

נחום היה זה שקיבל אותי לעבודה כמדריך בפנימיית ביה"ס בקבוצת יבנה. הוא היה אז מנהל ביה"ס. השנה הראשונה היא תמיד קשה ובחינוך אולי אפילו יותר. הרבה פעמים הייתי תופס את הראש, כועס, מתאכזב מהתלמידים ונחום היה מכניס אותי למשרד המנהל, מחייך, מרגיע, נותן זווית ראייה אחרת ומלמד אותי להיות מחנך.

בכל שנה היינו יוצאים לטיול חוליות באיזור אחר בארץ. נחום היה זה שהוביל את הטיול שנים רבות. היינו יוצאים אחהצ מגיעים לחניון שם היינו אוכלים, מתארגנים, מעלים מסכת, מעבירים פעילות כלשהי ואז בסביבות 23:00 נחום היה מכריז על טיול לילי למי שרוצה. ובכל שנה היה מתרחש הפלא הזה של עשרות תיכוניסטים שבמקום ללכת לישון או לדבר בנים ובנות היו הולכים אחרי נחום במדבר ושומעים סיפורים על הטיולים שלו, על ההיסטוריה ומור"קים.

בכל שנה, ביום ירושלים, עולה כיתה יב' ברגל מאיזור ביה"ס ועד לכותל. מסע של יותר מ-24 שעות של הליכה מאומצת שאחריה ירושלים נראית אחרת לגמרי. בכל שנה היה נחום מגיע אלינו כדי לספר על הקרבות לשיחרור ירושלים. בכל פעם שהייתי בצוות יב' הייתי מחכה לפגישה איתו. ב-12, באחת או בשתיים בלילה הוא היה מגיע עירני ורענן. החבר'ה עייפים אחרי שעות של הליכה, הוא ידע שרמת הקשב רחוקה מלהיות בשיאה אבל הוא תמיד הגיע ותמיד פתח ואמר: "אני אדבר עד שהאחרון יירדם!" וכך היה תמיד.

נחום היה יוצא להרבה סיורים עם מגמת ארץ ישראל. תמיד במיניבוס קטן לקבוצה קטנה, קמים מוקדם בבוקר ויוצאים לרחבי הארץ ליום, יומיים או שלושה. החבר'ה ידעו וצחקו שמרגע שתתחיל הנסיעה נחום ייקח את המיקרופון ויתחיל לספר וללמד עד שנחזור לביהס. ידעו וצחקו וגם אהבו והעריכו!

נחום היה איש של סיפור ומעשה, תורה ועבודה, כיתה ושטח, ידע וצניעות.

ככ הרבה למדתי ממנו.

ככ הרבה ראיתי בו.

היה איש גדול ואיננו, והאובדן גדול...

# data[].attributes.headline
זוכר את עצמי מקשיב ובולע בשקיקה את סיפוריו והסבריו של נחום בטיולים ובסיורים. כמורה דרך ומדריך אני מוצא את עצמי לא פעם מהרהר כיצד נחום היה מעביר הדרכה במקום כזה או אחר...(יאיר לנדסברג).

# data[].attributes.subject
זוכר את עצמי מקשיב ובולע בשקיקה את סיפוריו והסבריו של נחום בטיולים ובסיורים. כמורה דרך ומדריך אני מוצא את עצמי לא פעם מהרהר כיצד נחום היה מעביר הדרכה במקום כזה או אחר...(יאיר לנדסברג).

# data[].attributes.headline
צילום מתוך כתבה ב"יומן" מקור ראשון

# data[].attributes.subject
צילום מתוך כתבה ב"יומן" מקור ראשון

# data[].attributes.body
בשבילנו נחום היה ותמיד ישאר המחנך/מדריך/שליח שהבין את הצורך שלנו בתהליך וגרם לנו לעלות ארצה. כשהתלבטנו בניו יורק מה לעשות נחום קרה לנו לשיחה והציע שיסדר מקום בשבילנו לשנת ניסיון בבארות יצחק. אולפן, עבודה, בית וחברה. אכן עשה ובזכותו הגענו בעקבותיו לקיבוץ. כל כך הערכנו אותו על העזרה הענקית שלו. לפני כמה שנים נחום תיאם עם קצינה בגדנ"ע בשדה בוקר פעילות בשביל ישראל. הוא שם לב שכתוב ליבוביץ על הסיכה שלה. נחום שאל אותה.."איזה ליבוביץ? ומאיפה?" כשהבין שזאת ביתינו אמר לה..."רק תגידי להורייך ד"ש מהחבר שהביא אותם ארצה." יהי זכרו ברוך. לנחום תמיד יהיה מקום בליבנו ובזכרונות הטובים שלנו.
שורי ומויש ליבוביץ
משואות יצחק

# data[].attributes.headline
אני חוזרת מהלוויה של נחום,ומרגישה שבאה לידי זכות גדולה,זכות להכיר אדם כזה ולהרגיש שהיינו ידידים (לפחות כך נתן לי להרגיש בשיחות איתו ובמיוחד בשיחה האחרונה לפני שבוע),זכות להיות חלק מהקיבוץ שהוא היה ממעצביו ומנהיגיו,זכות לגור בארץ ישראל שהוא היה ממנהיגיה ומעצביה.זכיתי לקבל ממנו ספרים שכתב עם הקדשה,זכיתי ללמוד ממנו רבות,זכיתי להכיר איש שידו בכל, שעשה כל כך הרבה למען הערכים שאני מאמינה בהם. וזכיתי להיפרד ממנו לפני שבוע.אמרתי לו: נחום, הלוואי שכולנו היינו יכולים כמוך להגיד ב120 שהיתה לנו עשייה כל כך מבורכת ונוכחת בעולם!!! הוא חייך בצניעות ובנחת, ונתן לי עוד ספר שכתב...יהי זכרו ברוך! 

# data[].attributes.subject
אני חוזרת מהלוויה של נחום,ומרגישה שבאה לידי זכות גדולה,זכות להכיר אדם כזה ולהרגיש שהיינו ידידים (לפחות כך נתן לי להרגיש בשיחות איתו ובמיוחד בשיחה האחרונה לפני שבוע),זכות להיות חלק מהקיבוץ שהוא היה ממעצביו ומנהיגיו,זכות לגור בארץ ישראל שהוא היה ממנהיגיה ומעצביה.זכיתי לקבל ממנו ספרים שכתב עם הקדשה,זכיתי ללמוד ממנו רבות,זכיתי להכיר איש שידו בכל, שעשה כל כך הרבה למען הערכים שאני מאמינה בהם. וזכיתי להיפרד ממנו לפני שבוע.אמרתי לו: נחום, הלוואי שכולנו היינו יכולים כמוך להגיד ב120 שהיתה לנו עשייה כל כך מבורכת ונוכחת בעולם!!! הוא חייך בצניעות ובנחת, ונתן לי עוד ספר שכתב...יהי זכרו ברוך! 

# data[].attributes.body
שולי גל

# data[].attributes.headline
יפעת סלע אלומה

# data[].attributes.subject
יפעת סלע אלומה

# data[].attributes.body
כנרת אהובה, תמיד אזכור את סבא איש האמת, כיזם, חזק במעשים וגם במילה בכתובה. יהי זכרו ברוך. אשריך שזכית בו ואשריו שזכה בך

# data[].attributes.headline
עפרה גולדברג תלמידה

# data[].attributes.subject
עפרה גולדברג תלמידה

# data[].attributes.body
נחום ברוכי היה ה-מורה שלי לארץ. לימודי ארץ ישראל כמובן, האיש ששיש לו השפעה אדירה על מה שאני עושה בחיי, מהתיכון ועד היום.
מורה שנכנס לכיתה י"א ודיבר על מכתבי אל-עמארנה, ואז, כשכתב משהו על הלוח, המשיך עם בדיחה משומשת "יש לי כתב חרטומים כי אנחנו לומדים על מצרים העתיקה". מורה עתיק שלחם בכל מלחמות ישראל, בכל הגזרות במקביל, מורה שחגגנו לו יום הולדת 70 בתחילת כיתה י"ב.
מורה שכאשר התקשרתי אליו בשאלה מקצועית לפני כחצי שנה, 13 שנים אחרי שסיימתי תיכון, ענה לי בשמי, כשאני שמורה אצלו, במילותיו שלו, "בטלפון ובלב".
אז מעכשיו הוא שמור אצלי רק בלב, בלב עצוב ומתגעגע.

# data[].attributes.headline
הרב איתמר חייקין

# data[].attributes.subject
הרב איתמר חייקין

# data[].attributes.body
לפני ארבע שני וקצת, מחזור א' שלנו הפתיעו את  נחום ברוכי ובתום השיעור שהעביר במכינה, הרימו אותו לכבוד יום הולדתו 80 פעם ואחת לשנה הבאה.

בשבת השיב נחום נשמתו לבורא עולם.
היום בשעה 14:00 נישא אותו בפעם האחרונה...
ניפרד מהאדם והחבר הכל כך מיוחד הזה
וזה עצוב.
וזה כואב.
.

# data[].attributes.body
אויי! עצוב מאוד.
יש לי סיפור מי זה נחום בשבילי….
כשהיינו בי״ב קיבלתי 44 במתכונת בהיסטוריה וכשבאתי אליו ושאלתי ״מה יהיה?״ הוא ענה לי שהוא מאמין במעידות זמניות… בזכות המשפט הזה והאמון שנתן בי התיישבתי ללמוד ובמתכונת אחכ הכפלתי את הציון…
הציון והמבחן לא חשובים בכלל אבל כשאיש ומורה ישר דרך רואה בתלמידיו מה יש מעבר לציון השמים הם הגבול…
תודה נחום על כך.. הזכרון הזה חי אצלי כאילו קרה אתמול, השפיעה עליי וילווה אותי כל חיי.

# data[].attributes.body
שלום מיכל, הייתי בהלוויה ולא הצלחתי להגיע אליך. אין מילים שמתאימות לזמנים האלה. אין באמת נחמה לאובדן כזה.
היכרתי את אבא שלך הרבה שנים בביהס ביבנה. הוא קיבל אותי לעבודה שם ולמדתי ממנו ככ הרבה בככ הרבה תחומים.
ראיתי בהלוויה מגוון ככ גדול של אנשים מגילאים שונים שאבא שלך נגע בהם והשפיע עליהם שזה מלמד עליו ככ הרבה.
היה איש גדול מאוד והאובדן גדול מאוד!

# data[].attributes.body
חורף תשנג אני בטירונות  ברוך גולדשטיין מבצע טבח במערת המכפלה . אחרי כמה ימים אני מוצא את עצמי עם עוד כמה חיילים באהלי סיירים שומרים על נבי סמואל . נרדם באהל ומתעורר מקול מוכר . יוצא לראות את נחום מדריך קבוצת תלמידים.  כדי לקבל נזיפה : ככה לא צריך להראות חייל . תסתדר .
מכאן לשם אוסף את כל החיילים להדרכה על המקום והקרבות במלחמת ששת הימים . מוציא תנ"ך וממשיך בהדרכה . מתעניין בשאר המשימות שלנו וכשמבין שאנו גם מסיירים באל גיב היא גבעון.  פותח שוב תנך עם סיפור הבריכה בגבעון "ישחקו הנערים לפנינו" . אחרי כמה ימים במהלך סיור בכפר אני מוביל את החברים לראות את הבריכה העתיקה .( מאז לא ביקרתי שם ) .
אבל בשבילי נחום תמיד יזכר בשבתות משפחתיות מתחיל את סבב השירים בקול רועם...." אמת אמת ומבלעדיך אין לנו מלך גואל ומושיע "
וכך תיזכר בעיני - איש אמת .

# data[].attributes.headline
שרה עברון מזכלית הקבה"ד 

# data[].attributes.subject
שרה עברון מזכלית הקבה"ד 

# data[].attributes.body
בשביל ישראל

נחום ברוכי ז"ל הלך מאיתנו בשבת.
אני עצובה וחסרה מאד בלכתו.
נחום היה המנהל הראשון שלי, כמחנכת חדשה בתיכון קבוצת יבנה
ממנו למדתי את משנת הקיבוץ הדתי,
את תולדות ההתיישבות וההגנה
ועל חלקה של תנועה קטנה-גדולה בבניית הארץ הזאת
ממנו למדתי את התורה הגדולה של איך מטיילים בשבילי הארץ,
של לינת שטח, וטיפוס מאתגר, וסיפור הסיפור
של היסטוריה, גיאוגרפיה, נופים, וקרבות.
ממנו למדתי איך בונים סמינרים בשטח
ומפעילים קבוצות גדולות של תלמידים,
בלמידה דרך הרגליים, ומחוץ לכתה, בחקר, שיחה ומורשת.
נחום היה איתי בתחנות חיי בחינוך
והיה איתי בתחנות חיי הקיבוציות.
בעשרים השנים האחרונות, נחום סיפר את סיפורו של הקיבוץ הדתי, עבור הדור הבא.
הוא כתב עבורנו את ההיסטוריה. בעיניים ישרות ואוהבות גם יחד.
לקראת כניסתי לתפקיד מזכ"לית קיימתי איתו שיחות ארוכות,
וקיבלתי ממנו את ברכת הדרך
עם עצה מהלב, בה אמר –
"דברי עם השטח!
תפגשי את האנשים מהשורה, הביני מה חשוב עבורם,
ויחד – עשו את המשימה הבאה!"
ולבסוף כתב גם את סיפורו האישי, לו קרא: בשביל ישראל.
תמצית מהותו ועשייתו.
יהי זכרו ברוך!

# data[].attributes.body
"ניצחו אראלים את המצוקים"
נחום ברוכי ז"ל האיש הנכון, במקום הנכון ובזמן הנכון ובשמו טמונה תכונתו המרכזית, ברוך!
את נחום פגשתי כאשר ניהלתי את בית ספר שדה עין גדי ונקראתי להחליפו בהובלת המסע "אבי בשביל ישראל" מסע בשביל ישראל לזכרם של נופלי אסון המסוקים וכלל חללי צה"ל. פגשתי איש משכמו ומעלה כולו מלא אהבה לארץ ולשבילה מלא בתרומה לחברה על כל גווניה.
נפגשנו בביתו של קצ'ה ז"ל בעת שנקראתי לדגל לקבל את תפקיד מנכ"ל גבעת התחמושת כאשר נחום היה הממליץ העיקרי ודאג כחבר בועד המנהל שכניסתי לתפקיד תהיה קלה וחלקה.
במהלך כל פעילותו כחבר הועד הביא איתו את חוכמת הניהול הרגועה, הענינית אשר מצליחה לישר הדורים ולדלג מעל משוכות רבות של ויכוחים בנושאים שונים.
נחום נשא עימו בכל עת ולכל מקום את הגאוה שבשרות בחטיבת השריון  "הראל" -10 במלחמת ששת הימים. נקרא להדריך ולהנחיל את המורשת במסלולי הקרבות של החטיבה שלא היו מהמסלולים המטוילים ונחום החזיר אותם למפה כשהוא מוביל אחריו מדריכים וחיילים ששתו בצמא את סיפוריו.
קצ'ה סיים את תפקידו כיו"ר העמותה והתפקיד נותר מיותם, נחום נקרא לדגל והתנדב לקחת על עצמו את התפקיד כשהוא מציין פעם אחר פעם שאינו מתאים וראוי למינוי ומבקש שנמצא מחליף כמה שיותר מהר.
מעל שנה מילא בנאמנות את התפקיד כאשר העמותה והאתר מתמודדים עם קשיים כלכליים גדולים ונחום מצליח להוליך אותנו קדימה עד שנמצא המחליף-מנחם לנדאו שנעזר בו בכניסה לתפקיד ובמהלך כל השנים הבאות שהיו מאד מאתגרות.
נחום היה מהתומכים הנלהבים להעברת חוק גבעת התחמושת בכנסת, ויתר על מקומו במועצת המנהלים כדי שמנחם יוכל להמשיך ולמלא את תפקיד היו"ר והוא השתלב בועד המנהל של אגודת הידידים ומילא שם תפקיד משמעותי.
תמיד בשקט, בצניעות ובדיוק העמדות עד שכל נושא שנדון התקבל בהסכמה מלאה של כל החברים.
עת שנודע לו דבר מחלתו, דאגתו היתה למצוא לו מחליף ראוי כנציג החטיבה ואכן המעשה האחרון היה בלשכנע את יוני אמיר יו"ר עמותת הראל להצטרף לאגודת הידידים של גבעת התחמושת כנציג החטיבה.
יוני יצטרף לאגודה בישיבה הקרובה ומי העלה בדעתו שנחום כבר לא יהיה כדי לחנוך אותו בכניסתו.
נחום, מהענקים של דור ששת הימים, חבל על דאבדין ולא משתכחין,
חותמו ימשיך ללוות אותנו בעשיתנו ואת תצפית "הראל" נקים כשרוחו שורה על מעשי ידנו.
יהי זכרו ברוך - כתרי.

# data[].attributes.body
נחום
הדוד שגדל 'פעם' עוד כשהיו פה בריטים.
שעשה את שביל ישראל עוד לפני שמישהו חשב לסמן אותו...
שמעולם לא הודה שהיה בפטרה ובסלע האדום
למרות שניסינו לחקור אותו אם אכן זאת האמת...
שלחם את מלחמות ישראל בגופו ממש ומספר עליהם מבפנים ולא סתם כמור"ק יפה.
שאף פעם לא היה באזכרה המשפחתית ביום הזכרון, כי יש לו קברי חיילים חברים ומפקדים לפקוד ביום הזה.
דוד שהיתה לו דעה מוצקה, כזואת שקשה היה להתווכח איתה גם אם חשבת שאתה חושב אחרת.
אדם שכתב את ההסטוריה ברגליו וידיו ובשנותיו האחרונות גם על נייר בספרים.
ועשרה ימים לפני לכתו הגיב בווצאפ המשפחתי: "קינדרלאך
בשביל מה כתבתי לכם ספר?"
ואפשר וזוהי צוואתו
לחזור ולקרוא את הספרים
ללמוד מהם
ולחיות אותם

# data[].attributes.body
הרבה תמונות אני יכול לתאר את נחום ברוכי ז"ל.

תמונה אחת, 2 לפנות בוקר, נחום מגיע למשלט 16 לספר על מלחמת העצמאות בערב יום ירושלים.
היה ברור לו שרוב החבר'ה שזה עתה הלכו מצומת נחשון עשרות קילומטרים, ועוד דרך רבה לפניהם עד הכותל, לשמוע שיחה בשעת לילה מאוחרת ירדמו.

אבל נחום לא ויתר, שנה אחרי שנה.

האמין בכל ליבו שדרך ההליכה בארץ הזו, ולימוד המורשת הוא בונה עוד קומה בתקומת עם ישראל בארצו.

אני משוכנע שבוגרי התיכון שחוו את העלייה, או את טיולי החוליות, וטיולי השטח, ותלמידי מגמת ארץ ישראל, נושאים בליבם זיכרונות, חוויות ובעיקר תחושת שייכות לארץ המדהימה שלנו.
וגם לנו לשותפיו לתיכון, הנחיל את אהבת הארץ, טיולים ולינה לאור הכוכבים.

תודה לך נחום!
(יקיר זוכר, בית הספר ביבנה)

# data[].attributes.headline
גבעת התחמושת

# data[].attributes.subject
גבעת התחמושת

# data[].attributes.body
נחום ברוכי היה פעיל מרכזי בגבעת התחמושת לאורך הרבה מאד שנים והיה נציג חטיבת הראל בהנהלתה. בכל אותם שנים הוא נשא על גבו, כמעט יחיד, את עמותת הראל ויש לו זכויות רבות בשימור מורשת החטיבה ולחימתה במלחמת ששת הימים. ספרו בנושא היה אבן דרך עבור כולנו.
הדוקטורט שלו היה בחוג ללימודי ארץ ישראל וארכיאולוגיה וטיולים שערך ברחבי הארץ היו מעניינים ומרתקים ,כמו גם ספריו.
אלפי אנשים זכו לסייר אתו לאורך מסלולי קרבות חטיבת הראל ובאופן אישי אני אסיר תודה לו על הליווי והסיוע שהעניק לי בעת כתיבת פרק חטיבת הראל בספר ״ בעקבות״.
יהי זכרו ברוך.

# data[].attributes.body
שלום לכולם,
נחום ברוכי נפטר השבת.
נחום היה המורה שלי ללימודי א"י בקבוצת יבנה ויחד איתו יצאנו לטיולים מיוחדים שזכורים לי עד היום. שנים אחכ נפגשו דרכינו שוב הפעם בפעילותו בתחומים רבים בגבעת התחמושת.
הוא השאיר מורשת גדולה אחריו והוא יחסר לי מאוד.

# data[].attributes.headline
גבעת התחמושת

# data[].attributes.subject
גבעת התחמושת

# data[].attributes.body
נחום ברוכי היה אדם ערכי ממדרגה ראשונה.עשה מאמצים גדולים לייצג בגבעה את חטיבת הראל במלחמת ששת הימים.כל פגישה איתו היתה בעלת  ערך משמעותי.אדם כמוהו יחסר לרבים ולנו כמי שעשה רבות להנחלת המורשת .יהי זכרו ברוך.

# data[].attributes.body
אחד הדברים המשותפים לנו היו :היותנו שליחי ציבור בימים הנוראים. לנחום היה הסגנון שלו מנגינות מבני עקיבא וכו'. בתפילת מוסף ביום הכיפורים נהג נחום להגיד את התפילה של 10 הרוגי מלכות בלחנו של החזן הידוע זבולון קוורטין.חזן הידוע בסגנונו המרגש ואנחותיו בפיוט הזה. דמעות עלו בעיני כשדווקא נחום הסגור קימעה אימץ את לחנו של קוונטין. יהי זיכרו של חברנו נחום ברוך. דוד פורת

# data[].attributes.headline
צניעותו של נחום

# data[].attributes.subject
צניעותו של נחום

# data[].attributes.body
בשנה וחצי האחרונות במסגרת תפקידי כרכז תרבות של קיבוץ בארות יצחק, יזמנו נחום ז״ל ואני, הרצאות בנושאים שונים בהם עסק. לאחר פעמיים בהם הצגתי אותו בתואר ד״ר נחום ברוכי, הוא התקשר ואמר לי:
״תשמע עשיתי ככ הרבה דברים לפני שעשיתי דוקטורט, אתה חייב להפסיק להציג אותי כך. אני בסהכ חבר כמו כולם״

# data[].attributes.headline
ברוכים הבאים לעמוד הזכרונות

# data[].attributes.subject
ברוכים הבאים לעמוד הזכרונות

# data[].attributes.body
מוזמנים לשתף בתמונות, סיפורים, זכרונות מנחום אהובנו בעמוד זה- אליו כל יקיריו ואוהביו יכולים להיכנס, לקרוא ולכתוב.