# data[].attributes.headline
ІСТОРІЯ МАКСИМА КРИВЦОВА – поета, воїна, друга

# data[].attributes.subject
ІСТОРІЯ МАКСИМА КРИВЦОВА – поета, воїна, друга

# data[].attributes.attachment_link.title
"Що таке війна? Я відповім - імена"

# data[].attributes.attachment_link.description
Історія Максима Кривцова - поета, воїна та друга

# data[].attributes.headline
Я стану мандрівником. Голос поета

# data[].attributes.subject
Я стану мандрівником. Голос поета

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Суспільне Культура

# data[].attributes.attachment_link.title
Максим Кривцов – Я стану мандрівником... | День, якого не повинно бути

# data[].attributes.body
Прочитайте поезію. Розставте розділові знаки. Обгрунтуйте.

подай мені Отче

побільше гранат

і побільше рук

наче у Шиви.

Та я буду молитись

Отче

загаси пожежі

тільки не слізьми

Отче

тобі є з чого посміятись.

Отче

нехай кожна птаха в небі

не буде безпілотником

нехай кожен коптер

який буде дзижчати

наче шершень

буде своїх.

Отче

нехай світанок

не зупиняється

нехай повітря

хоч на секунду

буде чистим

як гірське джерело.

Отче

щоб я не казав

не слухай мене

Отче

все одно буде по Твоєму.

# data[].attributes.headline
«Абрикоси Донбасу» Любові Якимчук читає Катрін Деньов

# data[].attributes.subject
«Абрикоси Донбасу» Любові Якимчук читає Катрін Деньов

# data[].attributes.attachment_link.title
Les Abricots du Donbas de Luba Yakymtchouk

# data[].attributes.attachment_link.description
Un acte de résistance en temps de guerre Audiobook lu par Catherine Deneuve

# data[].attributes.headline
Абрикоси Донбасу

# data[].attributes.subject
Абрикоси Донбасу

# data[].attributes.body
Поетка Любов Якимчук народилася в Первомайську на Луганщині, мешкає в Києві. Її поетична книжка «Абрикоси Донбасу» увійшла в топ-10 найкращих книжок України про війну журналу Forbes, та видана українською, англійською, французькою, польською, естонською та шведською мовами. Загалом поезія Любові була перекладена та опублікована понад 20 мовами. Провідні ЗМІ, такі як New York Times, BBC, CBC та CNN, писали про її роботи.

# data[].attributes.headline
У "Абрикосах Донбасу" є терикони, абрикоси, зелена куртка.

# data[].attributes.subject
У "Абрикосах Донбасу" є терикони, абрикоси, зелена куртка.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
я включив не той подкаст

# data[].attributes.attachment_link.title
23. Любов Якимчук. «Абрикоси Донбасу»

# data[].attributes.body
Отче наш що є на небі

у повному місяці

та в порожньому сонці

захисти від смерті моїх батьків

чия хата стоїть на лінії вогню

і вони не хочуть її покидати

як домовину

захисти мого чоловіка

який по інший бік війни

як по інший бік ріки

і цілиться своєю гвинтівкою в шию

яку колись цілував

я ношу на собі цей бронежилет

і не можу його скинути —

він мені як шкіра

я ношу в собі його дитя

і не можу його вигнати —

він через дитину оволодіває моїм тілом

я ношу в собі цю вітчизну

і не можу її виблювати

бо вона як кров —

тече в жилах

хліб наш насущний віддай голодним

і нехай вони перестануть їсти один одного

світло наше віддай темним

і нехай їм проясниться

і прости нам зруйновані міста наші

хоч і ми не прощаємо цього ворогам нашим

і не введи нас у спокусу

зруйнувати світ цей зіпсутий

але визволи нас від лукавого

скинути наш тягар вітчизни

як дешевий бронежилет —

важкий і мало помічний

захисти від мене

мого чоловіка, моїх батьків

моє дитя і мою вітчизну

# data[].attributes.attachment_link.title
Brown Collage Autumn Mood Instagram Post (8)

# data[].attributes.headline
Поетеса, сценаристка. 

# data[].attributes.body
Поетеса, сценаристка. Редактор, кінокритик. її вірші про те, що тримає нас на поверхні, коли за всіма законами фізики та фізіології ми мали би вже потонути. Це про здатність вигрібати, коли течія тягне у відкрите море, вороже й повне хижаків. Це про уміння затримувати подих, коли накриває високою хвилею. Це про силу, що дозволяє побачити на горизонті маяк і попрямувати до берега. Це про сміливість пірнути углиб і знайти на дні мушлю — на пам’ять про цю подорож, якою би страшною і похмурою вона не була. І ще про мистецтво співати і сміятися — навіть у темній крижаній воді.

# data[].attributes.attachment_link.title
kbw_пономаренко_сайт

# data[].attributes.headline
Поетичний вечір «Жінки. Поезія. Війна»

# data[].attributes.subject
Поетичний вечір «Жінки. Поезія. Війна»

# data[].attributes.attachment_link.title
Марина Пономаренко — поетичний вечір у Львові на підтримку ЗСУ

# data[].attributes.headline
Історія війни у віршах

# data[].attributes.subject
Історія війни у віршах

# data[].attributes.body
Три дівчини, три сучасні українські поетеси – Тетяна Власова, Марина Пономаренко та Мирослава Ільтьо зібралися разом, аби розказати історії війни у віршах. Вони пояснюють: війна – це мільйони окремих історій, а поезія увічнює їх у словах та пам’яті.

# data[].attributes.attachment_link.title
Історія війни в віршах - творчість виконує благодійну місію

# data[].attributes.attachment_link.description
Три дівчини, три сучасні українські поетеси - Тетяна Власова, Марина Пономаренко та Мирослава Ільтьо зібралися разом, аби розказати історії війни у віршах. Вони пояснюють: війна - це мільйони окремих історій, а поезія увічнює їх у словах та пам’яті. Серед гостей у залі - звільнені полонені, вдови, військові та волонтери.

# data[].attributes.headline
Зима перекочується до 

# data[].attributes.body
Зима перекочується до обрію

Сонце – мов миска із гарбузовою кашею

Жінка змотує річку – кидає клубок у торбу

По річці пливе баржа

Креслить клітинку –

Вулиця

в в

у у

л л

и и

ц я

Вулиця

Повня у голові – у писаній торбі повінь

Серце жінки трояндиться і цибулиться

Викидає пагони і запускає корінь

Шкура вулиці, винами лита – лопатами дряпана

Пещена мріями золотошитими-довгополими

Шкура вулиці вщерть посмугована грядками –

Укорінюються серця, перемащені медом і болем

Шкура вулиці, коханцями човгана – розчахнута вирвою

Жінка її заговорює, наче квітку отруйну-зубату

І на мову цієї жінки птахи злітаються з вирію

Пагони серця її кучерявляться – в'яжуться бантами

Той, до кого звернена мова ця

У підшкір'ї черешнями-вишнями вишитий

Той, до кого ця жінка сниться і молиться

Переможе і виживе

Переможе і виживе

# data[].attributes.attachment_link.title
Brown Collage Autumn Mood Instagram Post (9)

# data[].attributes.headline
МІСТИЧНО ТАЛАНОВИТИЙ – ЮРІЙ РОМАНОВИЧ ІЗДРИК

# data[].attributes.subject
МІСТИЧНО ТАЛАНОВИТИЙ – ЮРІЙ РОМАНОВИЧ ІЗДРИК

# data[].attributes.body
Сучасність у її творчому вимірі народжує поетів стрімких, відвертих, немилосердних. Юрій Іздрик – представник постмодерної генерації, код якої вкорінений у вічному пошуку себе, самості, паралельно з відкиданням первинних сенсів і занадто прозорих прочитань. Юрка Іздрика більше знають як письменника чи музиканта. Але цей усесторонній митець також полюбляє й образну творчість – малювати, колажувати, створювати інсталяції або робити перформанси.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Даша Трегубова

# data[].attributes.attachment_link.title
#дашачитає Юрко Іздрик "Інший"

# data[].attributes.body
людина сама нічого не може

людині завжди потрібен інший

на кого можна себе помножити

для кого варто писати вірші

з ким можна разом долати відчай

чи радість ділити не ризикуючи

хто може в будь-яку мить засвідчити

що ти – реальний що ти – існуєш

людина ж бо в себе не надто вірить

все свідка для себе шукає якогось

нема людини – спіймає звіра

не зловить звіра – віднайде бога

не знайде бога – візьме люстерко

та навіть там себе не впізнає

бо в сóбі бачить обличчя смерті

й не розуміє що смерті немає..

людина сама нічого не може –

ні народитись ні вмерти тихо

побудь же іншим мені мій боже

постій поблизу…

помовч…

подихай…

# data[].attributes.headline
Рубрика творчості та рефлексії

# data[].attributes.subject
Рубрика творчості та рефлексії

# data[].attributes.body
Поміркуйте та напишіть коротке есе "Як проростають зерна вдячності?"

# data[].attributes.headline
Рубрика творчості та рефлексії

# data[].attributes.subject
Рубрика творчості та рефлексії

# data[].attributes.body
Створіть есе на тему "Речі, які ми, на жаль, не цінували".

# data[].attributes.headline
Рубрика творчості та рефлексії

# data[].attributes.subject
Рубрика творчості та рефлексії

# data[].attributes.body
Створіть есе "Люди, яким я вірю"

# data[].attributes.headline
Створіть есе "Мо

# data[].attributes.body
Створіть есе "Моменти, у які я потребую емпатії".

# data[].attributes.attachment_link.title
Brown Collage Autumn Mood Instagram Post (31)

# data[].attributes.headline
Буктрейлер до книги "З любовю, тато"

# data[].attributes.subject
Буктрейлер до книги "З любовю, тато"

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Валерій Пузік

# data[].attributes.attachment_link.title
Буктрейлер книжки «З любов'ю — тато!» | Валерій Пузік

# data[].attributes.headline
Одесит Валерій Пузік під час служби у Збройних силах України пише літературні твори та малює картини. На творчість Валерія надихають птахи, а після війни він мріє продовжувати писати книги.

# data[].attributes.subject
Одесит Валерій Пузік під час служби у Збройних силах України пише літературні твори та малює картини. На творчість Валерія надихають птахи, а після війни він мріє продовжувати писати книги.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Валерій Пузік

# data[].attributes.attachment_link.title
Картини на кришках ящиків з-під боєприпасів. Валерій Пузік

# data[].attributes.headline
Увага! Митець на війні.

# data[].attributes.subject
Увага! Митець на війні.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Валерій Пузік

# data[].attributes.attachment_link.title
Що ти робив на війні? Малював! - Валерій Пузік

# data[].attributes.headline
Прочитайте поезію

# data[].attributes.subject
Прочитайте поезію

# data[].attributes.body
Поставте розділові знаки, обгрунтуйте.

Ця країна

мені

нічого не дала

Нічого окрім любові та землі

Ця країна

мені

нічого не дала

Окрім неба та сім'ї

Окрім повітря

Яким ніяк не надихатись цієї весни

Взагалі не надихатись

Його завжди мало

Ця країна

Нічого мене не навчила

Нічого

Окрім незламності та віри

Окрім того що

На своїй землі своя правда і сила

Ця країна нічого не знає

Нічого крім перемоги

І вільних крил мрії

Ця країна простір незалежності

Мій пункт незламності

Моя любов

І моя віра

Ця країна - кров у венах

Червона ртуть ідеї

праці

і боротьби

Ця країна

мені

нічого не дала

Нічого

Окрім того

що

я - є

І таких я - мільйони.

# data[].attributes.headline
Рубрика творчості та рефлексії

# data[].attributes.subject
Рубрика творчості та рефлексії

# data[].attributes.body
Створіть есе "Україна, якою я пишаюся".